![Od kar se je zgodila nesreča, pravzaprav ni dneva, ko ne bi o primeru Baričevič prebrali ali slišali kaj novega. Pa so vse informacije take, da mora biti javnost informirana z njimi? Foto: Foto: Helena Božič](https://img.rtvcdn.si/_up/upload/2010/02/02/64662189_a100202_bullmastiff_005.jpg)
Peter Lah za MMC:
Novinar ni zasebnik, za katerega bi veljala načela svobode govora, ampak deluje v interesu javnosti. To, kar javnost mora vedeti, je zato ključno merilo pri presojanju, kako daleč v človekovo zasebnost novinar sme legitimno posegati. Večje posledice ko ima določena zadeva za javnost, bolj ko je določena oseba pomembna za usodo skupnosti, bolj se krog zasebnosti zoži. Ena od ključnih nevarnosti pri tem je, da človek ne razlikuje med tem, kar javnost mora vedeti, in tistim, kar javnost želi vedeti. To drugo je značilno za senzacionalizem. V vsakem primeru pa velja, da mora novinar spoštovati človekovo dostojanstvo.
Ranka Ivelja za MMC:
Meja med pravico javnosti do obveščenosti in pravico posameznika do zasebnosti je tanka in občutljiva; ni je mogoče vnaprej zakoličiti. Določbe kodeksa (20., 21. in 22. člen), ki novinarju pomagajo pri postavljanju te meje so splošne, toda v večini primerov zadostne. Po kodeksu je poseg v zasebnost posameznika dovoljen, če za to obstaja javni interes, ki se ga ne sme enačiti z radovednostjo oziroma zanimanjem (dela) javnosti. To je ključno vodilo. Poleg tega kodeks novinarje zavezuje k pazljivosti pri omembi imen žrtev in k posebni obzirnosti pri poročanju o tistih, ki jih je doletela nesreča ali družinska tragedija. Kodeks ob tem še pravi, da je pri poročanju o javnih osebnostih in tistih, ki želijo dobiti moč in vpliv ter zbujati pozornost, pravica do obveščenosti širša.
Jernej Rovšek za MMC:
Res je, da sta obe omenjeni pravici temeljni človekovi pravici, ki sta opredeljeni tudi v Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP). V prvem odstavku 10. člena konvencija zagotavlja pravico do svobodnega izražanja, v drugem odstavku pa našteva primere, ko je mogoče to pravico omejiti. Svobodo izražanja je mogoče omejiti le z zakoni iz razlogov varnosti države, javne varnosti, preprečevanja neredov ali zločinov, zaradi zavarovanja zdravja ali morale, ugleda ali pravic drugih ljudi, preprečitve razkritja zaupnih informacij ali zavarovanje avtoritete in nepristranskosti sodstva. Države lahko te omejitve predpišejo le v obsegu, ki je, kot pravi konvencija, "nujen v demokratični družbi". Na podlagi omenjenega člena je Evropsko sodišče za človekove pravice (ESČP) oblikovalo bogato in poučno sodno prakso. Največkrat so bile na podlagi tega člena države obsojene, ker so dopustile obsodbe novinarjev zaradi obrekovanja ali razžalitev; v številnih primerih so bili tožniki politiki. ESČP daje izjemno pozornost svobodi medijev, ki jih šteje za temelj in "pse čuvaje" demokratičnih družb, zato je doslej praviloma zaščitilo svobodo izražanja v medijih.
![Peter Lah](https://img.rtvcdn.si/_up/upload/2009/11/20/64642005_lah.jpg)
![Bulmastif](https://img.rtvcdn.si/_up/upload/2010/02/12/64664604_bulmastif-pes.jpg)
Svoboda govora je bistveni vidik dostojanstva človeka kot razumnega in etičnega bitja, zato ne more biti v nasprotju z zahtevami po spoštovanju dostojanstva drugega človeka. Z drugimi besedami: moja svoboda ni absolutna, ker mora nujno upoštevati dostojanstvo sočloveka.
pokončali svojega lastnika, zdravnika Sašo Baričeviča, plava večno novinarsko vprašanje meje med temeljnima človekovima pravicama – pravico do svobode izražanja in pravico do zasebnosti. Primer Baričevič je namreč kompleksen. Na eni strani je povezan z javnim interesom, vezanim na vprašanje, kolikšna in kakšna odgovornost za tragedijo leži na plečih države, o čemer novinarji seveda nikakor ne smejo molčati in so odgovore na tej ravni celo dolžni iskati; na drugi strani pa z občutljivim zasebnim življenjem žrtve. Da sta v medijih oba vidika prepletena, je jasno kot beli dan. Pa je to prav? So okoliščine primera res take, da pravica do svobode izražanja (z njo pa pravica javnosti do obveščenosti) lahko pretehta pravico posameznika, čeprav preminulega, do zasebnosti?
PRAVICA DO SVOBODE GOVORA IN PRAVICA DO ZASEBNOSTI V PRAVILIH IN ZAKONIH
EVROPSKA KONVENCIJA O VARSTVU ČLOVEKOVIH PRAVIC IN TEMELJNIH SVOBOŠČIN
10. člen – Svoboda govora
USTAVA
35. člen - Varstvo pravic zasebnosti in osebnostnih pravic
39. člen - Svoboda izražanja
ZAKON O MEDIJIH
6. člen - Svoboda izražanja
KODEKS NOVINARJEV SLOVENIJE
20., 21. in 22. člen
Lah: Razumljivo, da je primer deležen tolikšne pozornosti
Začnimo na začetku. Zakaj je primer pomemben za javnost? Medijski strokovnjak Peter Lah je v pogovoru za MMC dejal, da zato, ker odpira vpogled v potencialno problematično zakulisje delovanja državnih institucij in pomembnih javnih osebnosti. »Čeprav je gospod Baričevič javna osebnost v zelo omejenem obsegu, je zaradi rednih stikov z javnimi in vplivnimi Slovenci nujno izpostavljen,« je opozoril in spomnil, da sta v zgodbo vpleteni tudi dve ključni državni instituciji: sodstvo in ministrstvo.
Da zgodba o Baričeviču v medijih vsak dan doživlja nova in nova nadaljevanja in da za novinarje predstavlja tudi izhodišče za številne teme (sodomija v Sloveniji; politična omrežja; nevarne pasme psov; ravnanje s psi …), ga, glede na to, da je njen sestavni del še nenavadna in deviantna oblika spolnosti, ne čudi. »Taki primeri so izredno redki, zato je razumljivo, da je ta stvar deležna tolikšne pozornosti. To je hkrati priložnost, da kot družba in kot novinarji napredujemo v razumevanju pomembnih etičnih načel, ki zadevajo javni interes in spoštovanje človekovega dostojanstva,« odgovarja.
Ivelja: Mnogi novinarji senzacionalistično posegli v pokojnikovo intimo
In ko gre za poročanje o Baričeviču, se zaplete ravno pri spoštovanju dostojanstva. Je bilo razkritje spolnih praks žrtve nujno? Varuhinja človekovih pravic Zdenka Čebašek Travnik je prepričana, da so spolne navade posameznika občutljiv osebni podatek, ki pa je v primeru Baričevič pomemben za razumevanje celotnega dogajanja. Iz tega razloga je po njenem mnenju interes javnosti po tem podatku mogoče upravičiti, a je treba pri tem upoštevati tudi pieteto do pokojnika. Pa novinarji v Sloveniji to res počno? Varuhinja svari, da ne vsi.
OBJAVA FOTOGRAFIJ IZNAKAŽENEGA TRUPLA?
Etiko pod vprašaj postavlja tudi objava fotografij iznakaženega trupla žrtve. Kaj si o tem misli novinarsko častno razsodišče, si lahko preberete tukaj.
Mediji, ki so se razpisali o spolni identiteti pokojnika, ne da bi tovrstne informacije povezali z vprašanji, ki so v javnem interesu, denimo sumi o mučenju živali, so ravnali brezobzirno, je prepričana tudi MMC-jeva sogovornica, novinarka Dnevnika in predsednica Novinarskega častnega razsodišča Ranka Ivelja. »Spolne navade žrtve so bile za javnost relevantne le v povezavi z omenjenimi sumi in nekaterimi drugimi informacijami o tragičnih dogodkih, na podlagi katerih se utegneta javnost in zakonodajalec opredeliti do ravnanja z določenimi pasjimi pasmami in podobno. Mnogi novinarji so to povezavo zgolj izrabili za senzacionalistično poseganje v pokojnikovo intimo,« je povedala v pogovoru za MMC.
Rovšek: Med novinarji, ki ravnajo neetično, zlasti neizkušeni
Po njenem mnenju številni poročevalci in komentatorji tragičnega dogodka niso pokazali potrebne obzirnosti do pokojnika, pogosto pa se je zgodilo tudi, da svojih informacij niso upravičili z javnim interesom. »Objava njegovega (Baričevičevega, op. a.) polnega imena po moje ni bila upravičena (ne glede na to, da bi se v majhni Sloveniji to izvedelo po drugih kanalih), saj je žrtev postala širši javnosti znana zaradi nekega drugega tragičnega dogodka (v katerega so bili vpleteni njegovi psi), ne pa zaradi njegovega prostovoljno izbranega javnega delovanja,« nam je še pojasnila predsednica NČR-ja.
Ob primeru Baričevič se tako znova zastavlja vprašanje, kako etično je slovensko novinarstvo. Mnenja so različna. Še najbolj optimističen izmed naših sogovornikov je bil namestnik varuhinje človekovih pravic Jernej Rovšek, ki je za našo spletno stran razložil, da večina novinarjev in urednikov deluje strokovno in pri svojem delu spoštuje tako temeljne človekove pravice kot Kodeks novinarjev Slovenije. Tisti med njimi, ki prestopijo razumno mejo v posegih v zasebnost, so po po navadi manj izkušeni in imajo manj znanja, meni. Manj vere v novinarje je pokazala Ivelja, ki ugotavlja, da je medijev, ki se na kodeks ne ozirajo, vse več: »Etičnost na kratki rok pač ni profitabilna. Na Novinarskem častnem razsodišču opažamo, da dobivamo vse več pritožb čez ene in iste medije, kjer sistematično kršijo Kodeks, pritožbe pa ignorirajo. Tu bi izpostavila Kanal A.«
Lah: Uredniki ne izvajajo svojih odgovornosti
Še bolj zaskrbljen je Lah, ki poudarja, da etika na splošno ni močna plat slovenskega novinarstva. »Moj občutek je, da uredništva in novinarji nimajo razvitih standardov na področju etičnosti oziroma se jih ne držijo. /…/ Tu gre za tisoče majhnih zadev, v katerih novinar bodisi spoštuje človekovo dostojanstvo ali pa ne. Je pa res, da se mora medij odločiti, v katero smer bo šel: ali bo senzacionalističen ali resen. Vmesnega prostora ni,« pravi. Sam tako kot Ivelja pogreša zavestno spoštovanje etičnih standardov, občutek pa ima, da uredniki na tem področju ne izvajajo odgovornosti, ki jim po funkciji pripadajo.
In kako je s sankcioniranjem novinarjev, ki kršijo temeljne človekove pravice oz. kodeks? Je zakonodaja na tem področju dovolj dobro urejena? Namestnik varuhinje verjame, da je oz. da predvideva ustrezne (sodne) poti za uveljavljanje pravic na tem področju. Problem po njegovem mnenju predstavlja dejstvo, da se takega načina iskanja pravice poslužuje premalo posameznikov, ki so jim novinarji kršili pravico do zasebnosti, časti, dobrega imena. Da bi se to spremenilo, bi bilo treba vzpostaviti neformalne mehanizme varstva (medijski varuh; razsodišče), ki bi posameznike razbremenili bremena uveljavljanja pravic v dragih in formalno zahtevnih sodnih postopkih, je dodal.
Ivelja: V prihodnosti bodo kršilci lahko v večji meri preganjani
Neformalni mehanizem varstva, ki ga omenja MMC-jev sogovornik, sicer Slovenija že ima. Gre za Novinarsko častno razsodišče, njegova predsednica Ivelja pa zatrjuje, da njihove sodbe zelo odmevajo – tako v pozitivnem kot negativnem smislu. »Kaže, da so etična vprašanja novinarstva aktualna tudi širše in da ni vseeno, kako se opredeljuje NČR, četudi so sankcije zgolj moralne. Prav možno pa je, da bodo sistematični kršilci etičnih norm novinarstva zaradi ignoriranja NČR-ja v večji meri sodno preganjani. Tako kaže tuja praksa. V Angliji so prav zato, da bi ukrotili rumeni tisk in zmanjšali število tožb na sodiščih, ustanovili tiskovno razsodišče, že pred leti,« opominja.
»Etičnosti se ne da sankcionirati. Poleg tega ima novinarstvo pomembno vlogo za javnost, zato je bolj zaščiteno kot zasebniki ali druga podjetja,« pa opozarja Lah. Strinja se sicer z Rovškom, da je slovenska zakonodaja v primeru novinarskega kršenja temeljnih človekovih pravic na tem področju ustrezna in da težavo pravzaprav predstavlja pičla sodna praksa. Po njegovih besedah so sodniki predvsem na prvi stopnji neizkušeni. Poleg tega bi se dalo stanje izboljšati z uveljavitvijo višjih odškodnin za medije, ker bi na ta način uredniki in lastniki medijev veliko bolj pazili na to, kaj delajo, je sklenil.
Peter Lah za MMC:
Novinar ni zasebnik, za katerega bi veljala načela svobode govora, ampak deluje v interesu javnosti. To, kar javnost mora vedeti, je zato ključno merilo pri presojanju, kako daleč v človekovo zasebnost novinar sme legitimno posegati. Večje posledice ko ima določena zadeva za javnost, bolj ko je določena oseba pomembna za usodo skupnosti, bolj se krog zasebnosti zoži. Ena od ključnih nevarnosti pri tem je, da človek ne razlikuje med tem, kar javnost mora vedeti, in tistim, kar javnost želi vedeti. To drugo je značilno za senzacionalizem. V vsakem primeru pa velja, da mora novinar spoštovati človekovo dostojanstvo.
Ranka Ivelja za MMC:
Meja med pravico javnosti do obveščenosti in pravico posameznika do zasebnosti je tanka in občutljiva; ni je mogoče vnaprej zakoličiti. Določbe kodeksa (20., 21. in 22. člen), ki novinarju pomagajo pri postavljanju te meje so splošne, toda v večini primerov zadostne. Po kodeksu je poseg v zasebnost posameznika dovoljen, če za to obstaja javni interes, ki se ga ne sme enačiti z radovednostjo oziroma zanimanjem (dela) javnosti. To je ključno vodilo. Poleg tega kodeks novinarje zavezuje k pazljivosti pri omembi imen žrtev in k posebni obzirnosti pri poročanju o tistih, ki jih je doletela nesreča ali družinska tragedija. Kodeks ob tem še pravi, da je pri poročanju o javnih osebnostih in tistih, ki želijo dobiti moč in vpliv ter zbujati pozornost, pravica do obveščenosti širša.
Jernej Rovšek za MMC:
Res je, da sta obe omenjeni pravici temeljni človekovi pravici, ki sta opredeljeni tudi v Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP). V prvem odstavku 10. člena konvencija zagotavlja pravico do svobodnega izražanja, v drugem odstavku pa našteva primere, ko je mogoče to pravico omejiti. Svobodo izražanja je mogoče omejiti le z zakoni iz razlogov varnosti države, javne varnosti, preprečevanja neredov ali zločinov, zaradi zavarovanja zdravja ali morale, ugleda ali pravic drugih ljudi, preprečitve razkritja zaupnih informacij ali zavarovanje avtoritete in nepristranskosti sodstva. Države lahko te omejitve predpišejo le v obsegu, ki je, kot pravi konvencija, "nujen v demokratični družbi". Na podlagi omenjenega člena je Evropsko sodišče za človekove pravice (ESČP) oblikovalo bogato in poučno sodno prakso. Največkrat so bile na podlagi tega člena države obsojene, ker so dopustile obsodbe novinarjev zaradi obrekovanja ali razžalitev; v številnih primerih so bili tožniki politiki. ESČP daje izjemno pozornost svobodi medijev, ki jih šteje za temelj in "pse čuvaje" demokratičnih družb, zato je doslej praviloma zaščitilo svobodo izražanja v medijih.
Svoboda govora je bistveni vidik dostojanstva človeka kot razumnega in etičnega bitja, zato ne more biti v nasprotju z zahtevami po spoštovanju dostojanstva drugega človeka. Z drugimi besedami: moja svoboda ni absolutna, ker mora nujno upoštevati dostojanstvo sočloveka.
Komentarji so trenutno privzeto izklopljeni. V nastavitvah si jih lahko omogočite. Za prikaz možnosti nastavitev kliknite na ikono vašega profila v zgornjem desnem kotu zaslona.
Prikaži komentarje