Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Sociologinja Kristina Furlan se je po uspešno končanem semestru na Univerzi v Seulu odločila do konca izkoristiti možnost bivanja v Južni Koreji, ki ji jo nudi viza, in preselila v Jumunjin. Gre za ribiško "vasico", ki izpolnjuje vse kriterije tega, čemur bi pri nas rekli mesto. Trenutno je zaposlena v trajnostno naravnanem hostlu, ki s pričetkom delavnika ob 12.00 močno odstopa od siceršnjega korejskega odnosa do dela, ki pa veliko pove tudi o njihovem dojemanju (smisla) življenja.
Sociologinja Kristina Furlan biva v ribiški "vasici" Jumunjin v Južni Koreji, kjer je zaposlena v trajnostno usmerjenem hostlu
Sociologinja Kristina Furlan se je po uspešno končanem semestru na Univerzi v Seulu odločila do konca izkoristiti možnost bivanja v Južni Koreji, saj ji to omogoča vizum, in se preselila v Jumunjin. Gre za ribiško "vasico", ki izpolnjuje vse kriterije tega, čemur bi pri nas rekli mesto. Zaposlena je v trajnostno usmerjenem hostlu, ki s začetkom delovnika ob 12.00 močno odstopa od siceršnjega korejskega odnosa do dela, ki pa veliko pove tudi o njihovem dojemanju (smisla) življenja. Kristina pravi, da eno gospodarsko najrazvitejših azijskih držav prežema konkurenčnost kot eden najmočnejših družbenih idealov. Tako ni nenavadno, da osnovnošolci v šoli (in pri popoldanskem pouku) preživijo ves dan od 8.00 do 23.00, pa tudi da jih starši že pri enajstih letih pošiljajo za več mesecev ali celo let v tujino, po večini z namenom, da bi se čim bolje naučili angleško. Po končanem študiju pa se vse več Korejcev in Korejk odloča za lepotne operacije, da bi si zagotovili še dodatno prednost pred tekmeci na trgu dela. Približno tako skrbno, kot načrtujejo svojo prihodnost, organizirajo tudi dejavnosti v prostem času, ko naj bi spontano in zadovoljno bivali "v trenutku".
"Zaradi čezmernega stresa, ki ga doživljajo, želijo na čim bolj 'popoln način' preživeti svoj prosti čas. Pogosto celotna druženja tudi posnamejo, da se lahko s tem pohvalijo svojim prijateljem. Kar je, vsaj zame, spet stresno."
Sociologinja Kristina Furlan se je po uspešno končanem semestru na Univerzi v Seulu odločila do konca izkoristiti možnost bivanja v Južni Koreji, ki ji jo nudi viza, in preselila v Jumunjin. Gre za ribiško "vasico", ki izpolnjuje vse kriterije tega, čemur bi pri nas rekli mesto. Trenutno je zaposlena v trajnostno naravnanem hostlu, ki s pričetkom delavnika ob 12.00 močno odstopa od siceršnjega korejskega odnosa do dela, ki pa veliko pove tudi o njihovem dojemanju (smisla) življenja.
Sociologinja Kristina Furlan biva v ribiški "vasici" Jumunjin v Južni Koreji, kjer je zaposlena v trajnostno usmerjenem hostlu
Sociologinja Kristina Furlan se je po uspešno končanem semestru na Univerzi v Seulu odločila do konca izkoristiti možnost bivanja v Južni Koreji, saj ji to omogoča vizum, in se preselila v Jumunjin. Gre za ribiško "vasico", ki izpolnjuje vse kriterije tega, čemur bi pri nas rekli mesto. Zaposlena je v trajnostno usmerjenem hostlu, ki s začetkom delovnika ob 12.00 močno odstopa od siceršnjega korejskega odnosa do dela, ki pa veliko pove tudi o njihovem dojemanju (smisla) življenja. Kristina pravi, da eno gospodarsko najrazvitejših azijskih držav prežema konkurenčnost kot eden najmočnejših družbenih idealov. Tako ni nenavadno, da osnovnošolci v šoli (in pri popoldanskem pouku) preživijo ves dan od 8.00 do 23.00, pa tudi da jih starši že pri enajstih letih pošiljajo za več mesecev ali celo let v tujino, po večini z namenom, da bi se čim bolje naučili angleško. Po končanem študiju pa se vse več Korejcev in Korejk odloča za lepotne operacije, da bi si zagotovili še dodatno prednost pred tekmeci na trgu dela. Približno tako skrbno, kot načrtujejo svojo prihodnost, organizirajo tudi dejavnosti v prostem času, ko naj bi spontano in zadovoljno bivali "v trenutku".
"Zaradi čezmernega stresa, ki ga doživljajo, želijo na čim bolj 'popoln način' preživeti svoj prosti čas. Pogosto celotna druženja tudi posnamejo, da se lahko s tem pohvalijo svojim prijateljem. Kar je, vsaj zame, spet stresno."
Robi Poredoš v New Yorku živi že 17 let, dela kot novinar. Na zahvalni četrtek je spregovoril o prometnih zamaških na letališčih in cestah, saj je to dan, ko se na pot odpravi največje število Američanov. Tudi na severovzhodu ZDA so glavna tema zadnjih dni odnosi med rasami, ki vsaj na prvi pogled po protestih v Fergusonu trenutno niso najboljši. Ko govoriš o New Yorku, pa se seveda ne moreš izogniti teku - najbolj priljubljenemu športu v mestu.
Jan Stele je pet let živel v Parizu, zdaj pa se je preselil v Moskvo. Pravi, da je Putin car tudi med mladimi. Kot nekakšen idol.
Katja Dernulovec je dve leti živela na Novi Zelandiji, ker pa se ji je iztekla delovna viza, je morala nazaj domov.
Avstralija morda že dolgo ni več obljubljena dežela, se pa tudi tam dobi slovenske napolitanke in kranjsko klobaso. Sintija Dobrotinšek se je za Globalno vas javila iz Sydneya.
Iva živi na Tajvanu že sedem let. Kot večina gostov v Globalni vasi, je prišla zaradi študija, ostala pa zaradi službe.
V Globalni vasi smo gostili Marjeto Kuralt, ki trenutno živi in dela v Berlinu, kamor se je, zaradi onesnaženosti preselila iz Šanghaja.
Urša Cehner živi v prestolnici Azerbajdžana. Država in njena prestolnica odpirata svoja vrata in kot je povedala Urša, v Bakuju živi kar nekaj Slovencev. Kakšno je njeno življenje v starem mestnem jedru, ki je del svetovne dediščine UNESCA, lahko slišite v Globalni vasi.
Je prostovoljka, aktivistka, novinarka. 10 let po olimpijskih igrah v Atenah so ostali bridki spomini.
Aljoša Petrič že 2,5 leti živi na Kanarskih otokih. Preživlja se z modno in poročno fotografijo in surfa.
Tadej Vrabec je na Nizozemskem slabi 2 leti. Ob prihodu se je precej selil, zdaj pa je v mestu Leiden, saj je tako najbližje svoji službi.
Nina Rotner pravi, da je imela ob zmagi Nemcev na svetovnem prvenstvu v nogometu tudi ona solzne oči, čeprav sploh ne spremlja nogometa.
Neveljaven email naslov