Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Boris Cavazza si življenja brez dela ne predstavlja, zato je eden redkih igralcev iz svoje generacije, ki so še aktivni
Boris Cavazza je prejemnik letošnje nagrade bert za življenjsko delo na področju filmske igre, ki mu jo je podelilo Društvo slovenskih režiserjev. Je eden izmed redkih iz svoje generacije, ki se še vedno aktivno ukvarjajo s filmsko in gledališko igro.
V tem trenutku ima tri ponudbe za avdicije, od tega dve prihajata iz Italije, kar pomeni, da je karizmatični igralec še vedno zelo zaželen.
"Začuda je še vedno tako in v naslednji mesecih bo zanimivo. Ena ponudba je iz Rima z režiserko, ki je bila asistentka vsem najboljšim italijanskim režiserjem."
Cavazza si življenja brez dela in ljubezni ne predstavlja. V svojem življenju se je trikrat poročil, z delom je poročen že celo življenje.
"Upam, da me nikoli ne bo doletela demenca ali pa kakšna bolezen, zaradi katere bom odvisen od drugih. Če že moram, naj umrem na odru."
S svojim delom je začel opozarjati v mladih letih in kvaliteti dela so sledile številne nagrade. Prešernova nagrada, bert, Borštnikov prstan, ... Nagrade ga v zadnjih letih presenečajo, saj je že 25 let nazaj dobival tiste za življenjsko delo.
"Zelo malo snemam, tako da sem bil presenečen nad zadnjo nagrado. Mislim si, da bi si jih bolj zaslužili mlajši, ki snemajo veliko in so v pravzaprav vsakem filmu."
"Marjana Brecelj je nekoč dejala, da igralci nismo kante za smeti, da bi znali kar vse tekste na pamet. Mislim pa, da moramo biti kot kante za smeti, saj je treba po koncu predstave ali filma tekst pozabiti in ga vreči stran."
V svoji karieri se je veliko ukvarjal s komedijo in gledališko režijo, pa tudi glasba je tista, ki ga poganja naprej. Igral je na gledaliških odrih širom držav nekdanje Jugoslavije, preživel pa je tudi vroča dva meseca na Brionih, ki mu niso ostali v najlepšem spominu.
"Moja najljubša vloga je Stavrogin. To predstavo smo dve sezoni igrali skupaj z Ratkom Poličem in Mileno Zupančič za Mladinsko gledališče."
865 epizod
Kdo so ljudje, ki zaznamujejo družbo? Kakšen je človek za funkcijo, ki daje pečat sedanjosti? Kako premika meje prihodnosti? Oddaja Nedeljski gost na Valu 202. Funkciji nadene človeško podobo.
Boris Cavazza si življenja brez dela ne predstavlja, zato je eden redkih igralcev iz svoje generacije, ki so še aktivni
Boris Cavazza je prejemnik letošnje nagrade bert za življenjsko delo na področju filmske igre, ki mu jo je podelilo Društvo slovenskih režiserjev. Je eden izmed redkih iz svoje generacije, ki se še vedno aktivno ukvarjajo s filmsko in gledališko igro.
V tem trenutku ima tri ponudbe za avdicije, od tega dve prihajata iz Italije, kar pomeni, da je karizmatični igralec še vedno zelo zaželen.
"Začuda je še vedno tako in v naslednji mesecih bo zanimivo. Ena ponudba je iz Rima z režiserko, ki je bila asistentka vsem najboljšim italijanskim režiserjem."
Cavazza si življenja brez dela in ljubezni ne predstavlja. V svojem življenju se je trikrat poročil, z delom je poročen že celo življenje.
"Upam, da me nikoli ne bo doletela demenca ali pa kakšna bolezen, zaradi katere bom odvisen od drugih. Če že moram, naj umrem na odru."
S svojim delom je začel opozarjati v mladih letih in kvaliteti dela so sledile številne nagrade. Prešernova nagrada, bert, Borštnikov prstan, ... Nagrade ga v zadnjih letih presenečajo, saj je že 25 let nazaj dobival tiste za življenjsko delo.
"Zelo malo snemam, tako da sem bil presenečen nad zadnjo nagrado. Mislim si, da bi si jih bolj zaslužili mlajši, ki snemajo veliko in so v pravzaprav vsakem filmu."
"Marjana Brecelj je nekoč dejala, da igralci nismo kante za smeti, da bi znali kar vse tekste na pamet. Mislim pa, da moramo biti kot kante za smeti, saj je treba po koncu predstave ali filma tekst pozabiti in ga vreči stran."
V svoji karieri se je veliko ukvarjal s komedijo in gledališko režijo, pa tudi glasba je tista, ki ga poganja naprej. Igral je na gledaliških odrih širom držav nekdanje Jugoslavije, preživel pa je tudi vroča dva meseca na Brionih, ki mu niso ostali v najlepšem spominu.
"Moja najljubša vloga je Stavrogin. To predstavo smo dve sezoni igrali skupaj z Ratkom Poličem in Mileno Zupančič za Mladinsko gledališče."
Popotnik, del vodniške ekipe Shappa, ki je čez ocean prvič potoval pred dobrimi dvajsetimi leti in potem skoraj ni bilo več dileme, da v življenju želi potovati in od tega tudi živeti. O potovanjih, odtisih, ki jih pušča po svetu, o komercialnih potovanjih, pa tudi o dotiku anakonde, valovanju morja po potresu in njemu ljubi Sloveniji v pogovoru z Natašo Zanuttini.
Potuje 11 mesecev v letu. Pri svojih 42-ih ima sanjsko službo, počne tisto, kar ga najbolj veseli, raziskuje svet in od tega tudi živi. Čeprav naj bi se zapisal ekonomiji, pa sedaj vodi potovalno agencijo Shappa, ki sopotnikom obljublja avanturo z nahrbtnikom na rami. O potovanjih, odtisih, ki jih pušča po svetu, o komercialnih potovanjih, pa tudi o dotiku anakonde, valovanju morja po potresu in njemu ljubi Sloveniji v pogovoru z Natašo Zanuttini.
Marcel Štefančič je filmski kritik in publicist, avtor več kot 70 knjig ter voditelj oddaje Studio City.
Ana Vovk Korže je doktorica geografije in varstva okolja. Izkušnje z učnega poligona na obrobju Haloz deli s študenti na mariborski univerzi in s številnimi ljubitelji permakulture. O varovanju okolja, o zdravem pridelovanju hrane in tudi o zbiranju semen ...
V žlahtni makedonščini nas bo nagovoril tokratni Nedeljski gost – Vlatko Stefanovski. Tisti Vlatko, ki nas je že pred 40-imi leti pozdravljal s Kruhom in soljo? Tisti, ki je na vaji pred hajduškim vodnjakom s kitaro povozil Bregovića? Tisti, ki še danes trikrat potrka na les, ko ga povprašaš o Makedoniji …
Nedeljski gost Gorazda Rečnika je bil Dimitar Anakiev, zdravnik, neodvisni filmski režiser, šahist in soustanovitelj Svetovne haiku zveze.
Nedeljski gost Gorazda Rečnika je bil Dimitar Anakiev, zdravnik, neodvisni filmski režiser, šahist in soustanovitelj Svetovne haiku zveze.
Eden vodilnih psihiatrov pri nas, psihoanalizo aplicira tudi na literaturo in pedagogiko, dolgoletni vodja Enote za psihoterapijo nevroz ljubljanskega Centra za mentalno zdravje, idejni vodja vrtca, vodenega po psihoanalitičnih načelih, pisec esejev, kratkih zgodb in strokovnih člankov iz psihoanalize.
Dr. Matjaž Ličer je fizik, prevajalec enega izmed temeljnih del Alberta Einsteina "O splošni in posebni teoriji relativnosti", doktorski študent filozofije, sicer kot sodelavec Nacionalnega inštituta za biologijo zaposlen na Morski biološki postaji, tudi filmoljub in pronicljiv opazovalec družbe ter znanosti v njej.
Tine Maze ni potrebno posebej predstavljat. Po številnih intervjujih je tudi nedeljska gostja na Valu 202.
“Čez sedem svetlobnih let še Buldožer prav pride,” tako je nastala domača glasbena legenda. “Rinež” je sicer prevelik za naš studio, zato bo Nedeljski gost Vala 202 ena od pogonskih gosenic glasbene skupine Buldožer Borut Činč, ki upravlja arhivsko dokumentarni oddelek.
Nedeljski gost dr. Aleš Kuhar, agrarni ekonomist, o samooskrbi, vinu, glasbi in še čem.
Nedeljski gost dr. Aleš Kuhar, agrarni ekonomist, o samooskrbi, vinu, glasbi in še čem.
Aurora Fonda je dolgoletna vodja slovenske galerije A+A v Benetkah, doktorica znanosti s področja umetnostne zgodovine in kustosinja predstavitve Republike Slovenije na 56. Beneškem bienalu 2015.
Na Facebooku vsak dan napiše kakšno zabeljeno misel, v kolumnah lucidno analizira poti in stranpoti slovenske družbe, predvsem pa se angažira kot magister slikarstva. Pred kratkim je imel razstavo kar v svojem stanovanju, izvedel je provokativni projekt nekakšnega osebnega velikega brata, s Tomažem Šalamunom je izdal pesniško slikanico, se ukvarjal z 299 kosmatimi, še vedno za 7 tisoč evrov prodaja Mucike na platnu … Arjan Pregl je družbeno-kritični slikar, ki se radikalno in angažirano odziva na dogajanje v okolju. Ne uporablja le čopiča, ampak tudi črke in splet. Iskreno in brezkompromisno.
Pravi, da nima kaj povedati, ali pa vsaj ne karkoli novega. Ljubljančan Boris Kosec se je v socialnem delu znašel po naključju, a kot kaže, je bilo to dobro naključje. Že 25 let namreč dela z brezdomci v ljubljanskem zavetišču, ki je bilo takrat sploh prvo zavetišče za brezdomce v Sloveniji. Takrat je poznal vse uporabnike, danes jih je preveč.
Mirjam Drnovšček vodi kranjsko Prešernovo gledališče, ki se z družbeno kritičnimi predstavami odziva na aktualne trenutke v družbi, te pa gledalca spodbujajo k razmišljanju. Tudi na predstavah Tedna slovenske drame, osrednjem festivalu uprizarjanja slovenskih dramskih besedil, ki jih v svoje programe vključujejo tudi tuja gledališča. Prav vključevanje v mednarodni gledališki svet je, poudarja Drnovškova, zelo pomembno za rast gledališča. Za uveljavitev mladih slovenskih dramatikov pa so odločilne delavnice dramskega pisanja, kjer nastajajo novejša besedila.
Zenel Batagelj, partner v družbi Valicon, letošnji prejemnik stanovske nagrade Slovenske oglaševalske zbornice, Oglaševalska osebnost. Raziskovalec, analitik, poznavalec potrošniških navad, kulture ter socialnega in ekonomskega okolja, vidnejši strokovnjak s področja znamčenja.
Neveljaven email naslov