Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Matej Rančigaj je človek zgodb. Na nočnem obisku nas je odpeljal po delčku tistih, ki so se spisale na popotovanjih po Afriki in Braziliji, od koder je prišel na tokratni obisk v Slovenijo. Raje kot velike popotniške nahrbtnike ima minimalno prtljago. Prve rolerje si je kupil pred dvajsetimi leti na Manhattnu. Povsod pa ga spremlja – glasba. Kot pravi povezuje in krajša razdalje med ljudmi. Še posebno rad jo deli z otroki. Tudi z nami jo je, čisto spontano, ob nočnem obisku v radijskem studiju.
Pravi, da se nima za motorista, da je s svojo Yamaho, ki ga je spremljala na tisočih kilometrih po Afriki, vedno ravnal lepo in da ljudje ponavadi ne morejo verjeti, ko jim reče, da na prvih 40.000 km prevoženih poti ni imel “nobenega gumi defekta”. Pot se je začela v Keniji, potem pa proti jugu. Motor, s kranjskimi registrskimi tablicami, je priletel iz Slovenije.
Pred dobrimi sedmimi leti je pustil službo in se odpravil z motorjem po Afriki. 40.000 kilometrov je prevozil brez počene gume in brez GPS
Matej Rančigaj je človek zgodb. Na nočnem obisku nas je odpeljal po delčku tistih, ki so se spisale na popotovanjih po Afriki in Braziliji, od koder je prišel na tokratni obisk v Slovenijo. Raje kot velike popotniške nahrbtnike ima minimalno prtljago. Prve rolerje si je kupil pred dvajsetimi leti na Manhattnu. Povsod pa ga spremlja glasba. Kot pravi, povezuje in krajša razdalje med ljudmi. Še posebno rad jo deli z otroki. Tudi z nami jo je, čisto spontano, ob nočnem obisku v radijskem studiu.
Pravi, da se nima za motorista, da je s svojo yamaho, ki ga je spremljala na več tisoč kilometrih po Afriki, vedno ravnal lepo in da ljudje po navadi ne morejo verjeti, ko jim reče, da na prvih 40.000 km prevoženih poti ni imel nobenega defekta na pnevmatiki. Pot se je začela v Keniji, potem pa proti jugu. Motor s kranjskimi registrskimi tablicami je priletel iz Slovenije.
“Motor je priletel na cargo letalu z Brnika, jaz sem šel pa v Mombaso z drugim letalom iz Münchna in sem ga moral iti iskat v Nairobi. Nisem vedel, kako bo potekal prevzem, to je bila improvizacija.”
Po Afriki je vozil brez navigacijske naprave.
“Moja pot je bila zelo enostavna. Dostikrat sem razložil takole: ker sem želel voziti čim bližje Indijskemu oceanu, sem rekel, da če je ocean na levi, potem je smer prava.”
Bencina mu na poti ni zmanjkalo.
“Ves čas sem izzival, da bi mi ga. Rdeča lučka je večkrat svetila. Ampak potem sem se ustavil v vasi in bencin so imeli v plastičnih steklenicah. Mogoče je bil kakšen cent dražji. Ni bilo problemov. Tudi v Namibiji so recimo bencinske črpalke na 200 km.”
Veliko zgodb se odpira vsakič, ko pride do novih ljudi.
“Ko jih spoznaš, ugotoviš, da imaš skupne znance, tudi če je to čisto na drugem koncu sveta. Velikokrat se zgodi. To mi je zelo zanimivo in tisto, kar me vleče, da še kar potujem.”
Je povedal Matej Rančigaj, ki je orisal tudi nekaj tednov v Braziliji, kjer so se odprle možnosti za nove projekte in sodelovanja, vleče ga znova v Španijo. Rad je doma. Pravi, da pogreša varnost, ki jo imamo tukaj in se nam zdi skoraj samoumevna. Naprej ga ženeta tudi radovednost in želja, da se vedno znova uči. Potrpežljivost pa je tisto, česar se naučiš, ko si na poti. In potem se stvari uredijo. Več in podrobneje pa v posnetku njegovega obiska.
5420 epizod
Po napornem dnevu se ponoči prileže sproščen pogovor z enim ali več gosti, ki jih voditelj nočnega programa povabi na Nočni obisk. Tako lahko prisluhnete aktualnim pogovorom s športniki, umetniki (pisatelj, slikarji, pesniki, glasbeniki, ...), popotniki, gospodarstveniki, znanstveniki in vsemi drugimi ljudmi, ki imajo kaj povedati. Naši gostje so ljudje različnih poklicev in starosti, ki so pripravljeni svoje bogate izkušnje in zanimive ideje deliti s poslušalci Prvega programa. Osebni in aktualni intervjuji, sproščeni pogovori, ki nas odpeljejo stran od dnevnih tegob in težav, nas zabavajo in nasmejijo ali pa nas spodbudijo k premišljevanju in pogledu vase. Vse to lahko ob začetku noči slišite v Nočnem obisku, ki ga ob četrtkih pripravljajo na Radiu Maribor, ob sobotah pa se z Radiom Koper preselimo še na Primorsko. V noči na torek pa lahko takoj po polnoči slišite ponovitev ene od izstopajočih oddaj minulega tedna, torkova noč je namreč v celoti namenjena reprizam. Elektronska pošta: Nocni.Program@rtvslo.si
Matej Rančigaj je človek zgodb. Na nočnem obisku nas je odpeljal po delčku tistih, ki so se spisale na popotovanjih po Afriki in Braziliji, od koder je prišel na tokratni obisk v Slovenijo. Raje kot velike popotniške nahrbtnike ima minimalno prtljago. Prve rolerje si je kupil pred dvajsetimi leti na Manhattnu. Povsod pa ga spremlja – glasba. Kot pravi povezuje in krajša razdalje med ljudmi. Še posebno rad jo deli z otroki. Tudi z nami jo je, čisto spontano, ob nočnem obisku v radijskem studiju.
Pravi, da se nima za motorista, da je s svojo Yamaho, ki ga je spremljala na tisočih kilometrih po Afriki, vedno ravnal lepo in da ljudje ponavadi ne morejo verjeti, ko jim reče, da na prvih 40.000 km prevoženih poti ni imel “nobenega gumi defekta”. Pot se je začela v Keniji, potem pa proti jugu. Motor, s kranjskimi registrskimi tablicami, je priletel iz Slovenije.
Pred dobrimi sedmimi leti je pustil službo in se odpravil z motorjem po Afriki. 40.000 kilometrov je prevozil brez počene gume in brez GPS
Matej Rančigaj je človek zgodb. Na nočnem obisku nas je odpeljal po delčku tistih, ki so se spisale na popotovanjih po Afriki in Braziliji, od koder je prišel na tokratni obisk v Slovenijo. Raje kot velike popotniške nahrbtnike ima minimalno prtljago. Prve rolerje si je kupil pred dvajsetimi leti na Manhattnu. Povsod pa ga spremlja glasba. Kot pravi, povezuje in krajša razdalje med ljudmi. Še posebno rad jo deli z otroki. Tudi z nami jo je, čisto spontano, ob nočnem obisku v radijskem studiu.
Pravi, da se nima za motorista, da je s svojo yamaho, ki ga je spremljala na več tisoč kilometrih po Afriki, vedno ravnal lepo in da ljudje po navadi ne morejo verjeti, ko jim reče, da na prvih 40.000 km prevoženih poti ni imel nobenega defekta na pnevmatiki. Pot se je začela v Keniji, potem pa proti jugu. Motor s kranjskimi registrskimi tablicami je priletel iz Slovenije.
“Motor je priletel na cargo letalu z Brnika, jaz sem šel pa v Mombaso z drugim letalom iz Münchna in sem ga moral iti iskat v Nairobi. Nisem vedel, kako bo potekal prevzem, to je bila improvizacija.”
Po Afriki je vozil brez navigacijske naprave.
“Moja pot je bila zelo enostavna. Dostikrat sem razložil takole: ker sem želel voziti čim bližje Indijskemu oceanu, sem rekel, da če je ocean na levi, potem je smer prava.”
Bencina mu na poti ni zmanjkalo.
“Ves čas sem izzival, da bi mi ga. Rdeča lučka je večkrat svetila. Ampak potem sem se ustavil v vasi in bencin so imeli v plastičnih steklenicah. Mogoče je bil kakšen cent dražji. Ni bilo problemov. Tudi v Namibiji so recimo bencinske črpalke na 200 km.”
Veliko zgodb se odpira vsakič, ko pride do novih ljudi.
“Ko jih spoznaš, ugotoviš, da imaš skupne znance, tudi če je to čisto na drugem koncu sveta. Velikokrat se zgodi. To mi je zelo zanimivo in tisto, kar me vleče, da še kar potujem.”
Je povedal Matej Rančigaj, ki je orisal tudi nekaj tednov v Braziliji, kjer so se odprle možnosti za nove projekte in sodelovanja, vleče ga znova v Španijo. Rad je doma. Pravi, da pogreša varnost, ki jo imamo tukaj in se nam zdi skoraj samoumevna. Naprej ga ženeta tudi radovednost in želja, da se vedno znova uči. Potrpežljivost pa je tisto, česar se naučiš, ko si na poti. In potem se stvari uredijo. Več in podrobneje pa v posnetku njegovega obiska.
Letno se na Kilimandžaro povzpne okoli 15.000 ljudi, od katerih jih približno 40 odstotkov vrh tudi doseže. Uspešnim pohodnikom se bosta decembra poskušala pridružiti tudi dobra prijatelja Boštjan Lederer in Vesna Škrlj. Mišični distrofik in njegova osebna asistentka sta si zadala neverjeten življenjski izziv: z vozičkom osvojiti streho Afrike. “Največji izziv bo zame dihanje, saj imam zaradi bolezni slabše razvita pljuča. A meje rad premikam, da vidim, kaj vse lahko dosežem,” pravi Boštjan. Več v Nočnem obisku po polnoči z voditeljico Darjo Pograjc.
Na prvi dan tega tedna, ki je bil še posebej zaznamovan kot mednarodni dan strpnosti, je Zveza prijateljev mladine v Mariboru končala deveti natečaj za najboljši slogan proti nestrpnosti » 100 ljudi 100 čudi« na aktualno temo »begunci« in podnaslovom »Vsak človek je nekje tujec«. Pripravili so zaključno prireditev, razglasili rezultate in podelili nagrade avtorjem najboljših sloganov, ki so jih zbrali predstavniki Slovenske filantropije in Društva Odnos. Voditelj nočnega programa Zoran Turk je ob tej priložnosti na zanimiv sproščen pogovor o naši strpnosti, oziroma nestrpnosti povabil nagrajene, kot tudi predstavnike organizatorjev in predstavnika sirske družine, ki je zaživela prav pri nas.
Gorko Berden je življenjska pot pred dobrim desetletjem zanesla v Pariz. Tam je študirala dramsko igro in postala igralka. Sama pravi, da je čarobnost Pariza v njegovi zgodovini, arhitekturi in kulturi; v njegovi raznolikosti od okrožja do okrožja, v neskončnih možnostih in posebnem stilu. Zdaj živi v Ljubljani, v francosko prestolnico pa se pogosto vrača. V radost in vznemirjenje ob misli na Pariz in na življenje tam sta se po pretresljivih dogodkih prikradli tesnoba in zaskrbljenost. Gorko Berden je na Nočni obisk povabil Iztok Konc.
Ne žanrska, temveč nadžanrska. Ne eklektična, temveč električna. Ne pevka, temveč operacijski sistem. Umetnica mnogih glasov in čarnih transformacij. Pod njihovim urokom zaplavaš v neznane svetove. Se mehčaš v skrivnostnih sencah gozdov, padaš v goltave globine podzemlja, drviš skozi robne pokrajine, ki se zdijo domače, četudi še nikoli nisi bila tam. Zreš v milo obličje ljubezni, se soočaš s kamnito sfingo smrti in spregovoriš v jeziku pojočega ognja. S pesnico, multimedijsko umetnico, šansonjerko, performerko, kiparko in slikarko se bo pogovarjala Nada Vodušek.
Množičnost in pomen delovnih akcij, brigad, ki so gradile ceste, proge in objekte v nekdanji državi Jugoslaviji, si je danes težko predstavljati. Kako so delovale, kaj so pomenile v času po 2. Svetovni vojni, kako so stkale bratske vezi tudi med Slovenci in Italijani ter kako so se polagoma preselile v zgodovino, v nočnem programu z gostom Matjažem Stibiljem, avtorjem raziskovalnega dela Bratstvo na delu. Z njim se bo pogovarjala Darja Groznik.
25-letna Andreja Prek prihaja iz Idrije in je prostovoljka novogoriškega Rdečega križa v ambulantah begunskega sprejemnega centra v Brežicah in Dobovi. Vsak dan jo spremljajo nove izkušnje in preizkušnje. Pove, da je gledanje televizijskih posnetkov beguncev nekaj čisto drugega kot občutek, ko jim pogledaš v oči. Še vedno jo najbolj preseneča njihova odločitev, da se podajo na tako nevarno pot, kljub temu, da lahko izgubijo življenje. Zanjo je največje plačilo nasmeh otroka ali mame, ko odhajata iz improvizirane zdravniške ambulante. Opaža tudi, da so med prostovoljci eni in isti ljudje in da so že zelo izčrpani. Z njo se bo pogovarjala Nataša Uršič.
Petek 13. smo začeli s pogovorom z glasbenikom in piscem Miho Blažičem oziroma N’Tokom, ki v zadnjem času publiko nagovarja tudi kot kolumnist časnika Mladina in pisec bloga. V Novem Mestu rojeni pevec skupine Moveknoledgement, tudi solo izvajalec različnih glasbenih zvrsti in nekdanji študent teologije je del svoje mladoti preživel v ZDA. Svet, v katerem živimo, ga ne navdaja z dobrimi občutki. Naš čas je prelomen, pove, saj z odnosom do beguncev ne odločamo samo o usodi beguncev ampak tudi o svoji usodi – v kakšni Evropi bomo živeli v prihodnosti in kakšna bo ta Evropa do nas. Ekstremne situacije, v katerih se znajdemo, vedno vodijo v nove oblike izražanja. Tudi v glasbi je tako, ni pa glasba nujno emancipatorna. Pogosto, pove, glasbi in umetnikom pripisujemo prevelik pomen. Ponavadi je glasba samo posledica tistega, kar naredijo navadni ljudje – kot v 60. letih minulega stoletja. Glasbeniki vse te spremembe spremenijo v glasbo. Sicer se mu zdi, da je kot medijsko prepoznavna oseba naredil premalo. Počuti se nemočnega in podobno, doda, čutijo tudi mnogi njegovi kolegi.
Lep nasmeh ni samo ogledalo naših zob, ampak tudi našega zdravja. Vemo, da je ustno zdravje povezano s splošnim zdravjem in da je bolje odstraniti vzroke bolezni kot posledice. Naš tokratni nočni gost dr. Dejan Pirtovšek je v svetu zobozdravstva dejaven že več kot dvanajst let, kot specialist čeljustne in zobne ortopedije pa ima bogate izkušnje pri zdravljenju otrok, mladostnikov in odraslih ter vseh vrst nepravilnosti od enostavnih do najhujših, kjer je potrebno sodelovanje več specialnosti. O tem, zakaj ima več kot 90 % ljudi težave z zobmi, kako lahko bolezni zob vplivajo tudi na potek drugih bolezni in kako je sodobna tehnologija spremenila zdravljenja, se bomo z dr. Dejanom Pirtovškom pogovarjali vse do pol druge ure zjutraj.
Ali ste vedeli, da opazovanje letal lahko predstavlja tudi hobi? Plane spotterji oziroma opazovalci - zasledovalci letal, ob stezah večjih letališč po svetu opazujejo in fotografirajo letala z željo, da bi ujeli najboljši trenutek med vzletom ali pristankom. Gre za velike ljubitelje zračnih plovil, ki prepoznavajo letala medtem ko so ta visoko nad njimi. Več o tem za marsikoga nenavadnem početju, bosta v noči z nedelje na ponedeljek voditelju Marku Rozmanu in poslušalcem zaupala slovenska opazovalca letal Pavel Bárabaš in Milan Korbar.
V začetku nedeljske noči vas vabimo v Belo Krajino. Spraševali se bomo, kako v lokalnem okolju, ki se spopada z brezposelnostjo, povezati in spodbuditi skupnost, da si sama ustvari nove priložnosti za delo in kvalitetnejše življenje. Primer dobre prakse prihaja iz Črnomlja, kjer je na pobudo društva Smnj na plac svoja vrata odprl prvi belokranjski Center vzajemnosti in kreativnih idej, čigar glavno poslanstvo je povezovanje belokranjskih ustvarjalcev, vzpodbujanje vzajemnega delovanja in obujanje lokalne skupnosti. Peter Močnik je na obisk povabil predsednico društva, Uršo Pogačnik.
Najboljša slovenska umetnostna kotalkarica Lucija Mlinarič zaključuje svojo tekmovalno športno pot. V soboto bo v Renčah gala večer z nastopi najboljših evropskih in svetovnih kotalkarjev, Lucijinih prijateljev in sotekmovalcev, na katerem bo seveda zaplesala tudi sama. V pogovoru s Sandijem Škvarčem se bo spominjala svoje uspešne tekmovalne poti, zaznamovane tudi s hudo boleznijo, ki jo je premagala pred dvema letoma.
V noči iz četrtka na petek bomo v Nočnem obisku odprli vrata v Pinelino dnevno sobo. Rok Košir in njegova družina enkrat mesečno naredita prostor v svojem domu za domače in tuje glasbenike, povabita pa seveda tudi obiskovalce. V dnevno sobo ljubljanskega stanovanje se stisne tudi do petdeset poslušalcev. Rok Košir nam bo povedal kako svojo dnevno sobo prelevi v koncertno prizorišče, kako hišne koncerte sprejemajo sosedi in nam zaupal kakšno prigodo s cenjenimi glasbeniki, ki so nastopili v Pinelini dnevni sobi. Med njimi so mnoga, tudi mednarodno, priznana imena (npr: Chris Eckman, Terry Lee Hale, Tomaž Pengov, Dan Stuart, Neca Falk in mnogi drugi). Seveda bomo pogovor zabelili z glasbo, ki se je odigrala tudi v dnevni sobi Roka Koširja.
Je tatu še tabu? Kako se v svetu poslikav kože znajdejo ženske? Umetnica tetoviranja Simona Borštnar pobira nagrade za svoje delo doma in v tujini. Kakšni so izzivi te umetnosti bo voditeljici Sanji Rejc razkrila v nočnem pogovoru.
Na nočni klepet smo povabili glasbenika Martina Štibernika,ki sklada, producira, aranžira, igra in poje …vse to počne zase in za mnoge druge izvajalce različnih glasbenih zvrsti. Predstavili smo novi projekt Mistermarsh. V prvih dveh urah ste prisluhnili aktualnemu albumu Home.
“Ko sem izvedela, da imam raka, sem bila pomirjena. Svoje življenje sem živela polno, otroci so odrasli, zdelo se mi je, da ne bo posebej tragično, tudi če se poslovim.” A se k sreči ni. Gospa Marta Satler je še kako živa, še kako polna življenja, še kako posebna in njeno življenje po bolezni je morda še bogatejše kot predtem. Prostovoljka na Onkološkem inštitutu Ljubljana, ki nasmeji tudi najtežje bolnike, prostovoljka v Društvu Edirisa, ki z vsem srcem povezuje Ugando in Slovenijo, iskriva sogovornica, ki tako prekipeva od energije, idej in volje, da ob vprašanju, ali je sploh kdaj utrujena, najprej začudeno pogleda. Povabili smo jo na nočni obisk. Drevi, s Tino Kralj, na Prvem.
Tokratni nočni gost Andrej Ikica v svojem življenju uspešno krmari med računalništvom, glasbo in potovanji. Prav v teh dneh se predstavlja z novo pesmijo in videospotom Blues tega mesta.
To noč bo z vami voditeljica Mojca Blažej Cirej in pričakuje vas pri telefonu. Pripravite šalo, potožite se ali povejte, kaj je v vašem življenju ali kraju novega. Vabljeni k poslušanju nočnega programa.
Na nočni klepet prihaja članica igralskega ansambla Gledališča Koper, Mojca Fatur. Da se znajde tudi pred kamero, je potrdila žirija na Festivalu slovenskega filma. Faturjeva je nastopila v filmu Mihe Knifica »Štiri stvari, ki sem jih hotel početi s tabo« in prejela Vesno za najboljšo glavno žensko vlogo. Postala pa je tudi Stopova igralka leta. Z Mojco Fatur se bo pogovarjala Jana Samsa, ki jo bo med drugim vprašala tudi to, kako mati treh otrok uspeva združevati zasebno življenje, gledališče in film.
Skupina odvetnikov je na Mednarodni olimpijski komite že pred leti naslovila prošnjo, da bi med olimpijske športe uvrstili novo panogo – ples ob drogu. Ali se bodo leta 2016 tekmovalke že potegovale za olimpijske medalje še ni znano. Kljub temu je omenjeni šport že dolgo tekmovalna disciplina, ki s prvinami gimnastike in akrobatike tudi pri nas navdušuje ženske in otroke. Inštruktorici plesa Tanja Tajnik in Maša Gorenc dodajata, da se v zadnjem času za trening odločajo tudi moški.
Mariborski ŠTUK letos zaznamuje 30 let delovanja. V nočnem programu bomo s sogovorniki obudili spomin na minula desetletja, spregovorili o vlogi in poslanstvu Štuka nekoč in danes, opozorili na kulturno, še posebej glasbeno ponudbo in njegovem vplivu na širše mestno dogajanje. Kakšna je prihodnost mariborskega Štuka? Prisluhnite po polnoči.
Neveljaven email naslov