Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
»Mačahe« kantavtorja Tomaža Hostnika, ki jih izvaja v duu z violinistom Matijo Krečičem, so šopek glasbenih slik sodobnega vaškega okolja. Pesmi so vsebinsko izredno močne, večinoma obravnavajo težke, zelo življenjske teme. O nekaterih stvareh je težko spregovoriti, še težje jih je spraviti v pesem – ampak Tomaž se tega loti na samosvoj način in nam omogoči, da se tudi sami vživimo v zgodbe ljudi, ki jih je ujel v svoje skladbe.
Glasbene slike sodobnega vaškega okolja
Mačahe kantavtorja Tomaža Hostnika, ki jih izvaja v duu z violinistom Matijo Krečičem, so šopek glasbenih slik sodobnega vaškega okolja. Pesmi so vsebinsko izredno močne, večinoma obravnavajo težke, zelo življenjske teme. O nekaterih stvareh je težko spregovoriti, še težje jih je spraviti v pesem – ampak Tomaž se tega loti na samosvoj način in nam omogoči, da se tudi sami vživimo v zgodbe ljudi, ki jih je ujel v svoje skladbe.
»Zmeraj so me zanimali ljudje, ki me obdajajo. Že celo življenje, pa so mogoče na nek način drugačni kot večina. Se mi zdi, da v mojem okolju kar mrgoli takih, ki se jim moraš približati kot divji živali … Ljudje smo tako narejeni, da smo dejansko v teh svojih skafandrih in se nas ne tiče, dokler ne pridemo na štiri oči. Ko se pa na štiri oči zgodi, nas pa to tako pretrese …«
Pesmi so miniature, besedilo v rovtarskem narečju pa je treba pozorno poslušati, če ga želimo razumeti. Tudi zato je glasbeni aranžma izčiščen, duo violine in klavirja pesmi ne obteži, ampak jim pusti zadihati:
»Mislim, da je za skladbo najbolj važno, da se jo aranžira tako, da je za skladbo najboljše. In če gre za neko tako miniaturo, se je nekako samo po sebi sestavilo, da sva to naredila v duu … Pri meni gre bolj za to, kar meni paše. In to je muziciranje ena na ena in sploh z Matijem gre to zelo gladko, ker sva oba preigrala tudi veliko klasične glasbe … Tudi zvok je povsem akustičen, tudi tako smo snemali, je vse v živo odigrano in zapeto.«
244 epizod
Na robu večera ne potrebuješ nobenih velikih besed, samo greš. Kitara v kovčku, klobuk na glavi in … Pesem v žepu. Poneseš jo na oder ali na cesto; pustiš ji, da poišče pot do tujih ušes. Tudi skozi radijski eter, kjer je našla svoj dom v večerni glasbeni oddaji. Skozi slovensko kantavtorsko in avtorsko sceno se s pesmijo v žepu sprehaja glasbena urednica Teja Klobčar.
»Mačahe« kantavtorja Tomaža Hostnika, ki jih izvaja v duu z violinistom Matijo Krečičem, so šopek glasbenih slik sodobnega vaškega okolja. Pesmi so vsebinsko izredno močne, večinoma obravnavajo težke, zelo življenjske teme. O nekaterih stvareh je težko spregovoriti, še težje jih je spraviti v pesem – ampak Tomaž se tega loti na samosvoj način in nam omogoči, da se tudi sami vživimo v zgodbe ljudi, ki jih je ujel v svoje skladbe.
Glasbene slike sodobnega vaškega okolja
Mačahe kantavtorja Tomaža Hostnika, ki jih izvaja v duu z violinistom Matijo Krečičem, so šopek glasbenih slik sodobnega vaškega okolja. Pesmi so vsebinsko izredno močne, večinoma obravnavajo težke, zelo življenjske teme. O nekaterih stvareh je težko spregovoriti, še težje jih je spraviti v pesem – ampak Tomaž se tega loti na samosvoj način in nam omogoči, da se tudi sami vživimo v zgodbe ljudi, ki jih je ujel v svoje skladbe.
»Zmeraj so me zanimali ljudje, ki me obdajajo. Že celo življenje, pa so mogoče na nek način drugačni kot večina. Se mi zdi, da v mojem okolju kar mrgoli takih, ki se jim moraš približati kot divji živali … Ljudje smo tako narejeni, da smo dejansko v teh svojih skafandrih in se nas ne tiče, dokler ne pridemo na štiri oči. Ko se pa na štiri oči zgodi, nas pa to tako pretrese …«
Pesmi so miniature, besedilo v rovtarskem narečju pa je treba pozorno poslušati, če ga želimo razumeti. Tudi zato je glasbeni aranžma izčiščen, duo violine in klavirja pesmi ne obteži, ampak jim pusti zadihati:
»Mislim, da je za skladbo najbolj važno, da se jo aranžira tako, da je za skladbo najboljše. In če gre za neko tako miniaturo, se je nekako samo po sebi sestavilo, da sva to naredila v duu … Pri meni gre bolj za to, kar meni paše. In to je muziciranje ena na ena in sploh z Matijem gre to zelo gladko, ker sva oba preigrala tudi veliko klasične glasbe … Tudi zvok je povsem akustičen, tudi tako smo snemali, je vse v živo odigrano in zapeto.«
V Pesmi v žepu je tokrat z nami Aleksander Mežek, ki letos praznuje 70 let, glasbo pa ustvarja že dobrega pol stoletja. Spregovoril bo o svojem pisanju pesmi, sodelovanjih in še marsičem, slišali pa bomo tudi katero od njegovih manj znanih melodij.
V tokratni oddaji nam svoj prvenec »Ko se ustavi čas« predstavlja ljubljanska zasedba Junema. Njeni člani ustvarjajo glasbo, ki je žanrsko pisana, a hkrati preprosta in nevsiljiva – tako kot narava, s katero se čutijo močno povezani. Z nami se pogovarjata pevka Neža Trošt in kitarist ter avtor besedil Luka Snoj.
V Pesmi v žepu veliko pozornosti posvečamo slovenski kantavtorski glasbi: predstavljamo novosti in poslušamo pesmi iz kantavtorske zakladnice. Tokratno oddajo pa bomo namenili nekaterim aktualnim vprašanjem – in odgovore zanje je najbolje poiskati pri ustvarjalcu, ki je v kantavtorsko sceno neposredno vpleten že dolgo časa. Zato smo k pogovoru povabili kantavtorja in pesnika Petra Andreja, ki vse od leta 2003 vodi festival Kantfest International.
Počeni škafi so ulični swing bend, ki ga lahko mimogrede srečate na ljubljanskih ulicah. Ideja spontanega muziciranja je vse od njihove ustanovitve (2012) počasi preraščala v nekaj bolj resnega in se končno udejanjila v obliki prvenca Stroj za sušenje solz. V Pesmi v žepu nam bend in nastajanje plošče predstavljata tekstopisec in ustanovitelj Škafov Jernej Juren ter pevka Marjeta Prudič.
Neveljaven email naslov