Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Najprej dobre novice, ki jih v tokratni Centrifugi ni: naši odbojkarji so ta teden dokazali, da se z voljo in sodelovanjem zmore tudi nemogoče, Škofja Loka je po »skoraj stoletju« prizadevanj dočakala obvoznico in morda bo zmešnjava z imenom Klinični center po dveh letih le dobila vodstvo brez oznake v. d. Kar je pa že zelo pogojno dobra novica. Ostalo pa v Centrifugi. Nataša Štefe.
Tudi ko se bo trenutno nerazrešljiva begunska kriza končala, bomo obsojeni na bivanje z vso nestrpnostjo, z vsemi strahovi, z vso jezo, ki jo kriza prinesla na dan v naši družbi.
Najprej dobre novice, ki smo jih v tokratni Centrifugi izpustili: naši odbojkarji so ta teden dokazali, da se z voljo in sodelovanjem zmore tudi nemogoče; Škofja Loka je po - lahko rečemo - skoraj stoletju prizadevanj dočakala obvoznico in morda bo zmešnjava z imenom Klinični center po dveh letih le dobila vodstvo brez oznake v. d. Kar je pa že zelo pogojno dobra novica.
Na drugi strani katerekoli meje so samo ljudje. Na drugi strani je naše ogledalo, je človeški obraz s svojo nemočjo, s svojo željo po boljšem življenju, pa tudi s svojo jezo in frustracijo. Na drugi strani smo mi.
917 epizod
Slikovita prispodoba v naslovu dolgoletne petkove oddaje na Valu 202 pove na kratko vse o njeni vsebini. Med kronističnim registriranjem dogodkov avtorji po pomembnosti in svoji presoji izločijo in ožamejo bistvo.
Najprej dobre novice, ki jih v tokratni Centrifugi ni: naši odbojkarji so ta teden dokazali, da se z voljo in sodelovanjem zmore tudi nemogoče, Škofja Loka je po »skoraj stoletju« prizadevanj dočakala obvoznico in morda bo zmešnjava z imenom Klinični center po dveh letih le dobila vodstvo brez oznake v. d. Kar je pa že zelo pogojno dobra novica. Ostalo pa v Centrifugi. Nataša Štefe.
Tudi ko se bo trenutno nerazrešljiva begunska kriza končala, bomo obsojeni na bivanje z vso nestrpnostjo, z vsemi strahovi, z vso jezo, ki jo kriza prinesla na dan v naši družbi.
Najprej dobre novice, ki smo jih v tokratni Centrifugi izpustili: naši odbojkarji so ta teden dokazali, da se z voljo in sodelovanjem zmore tudi nemogoče; Škofja Loka je po - lahko rečemo - skoraj stoletju prizadevanj dočakala obvoznico in morda bo zmešnjava z imenom Klinični center po dveh letih le dobila vodstvo brez oznake v. d. Kar je pa že zelo pogojno dobra novica.
Na drugi strani katerekoli meje so samo ljudje. Na drugi strani je naše ogledalo, je človeški obraz s svojo nemočjo, s svojo željo po boljšem življenju, pa tudi s svojo jezo in frustracijo. Na drugi strani smo mi.
Novica, s katero je Teresa May seznanila britanski hram demokracije, je, da je britanska policija po skoraj sedmih letih na ekvadorskem veleposlaništvu aretirala Juliana Assangea zaradi kršitve pogojnega izpusta leta 2012 in zahteve ZDA po izročitvi. Njegova aretacija niti ni bila posebno presenečenje, prej je presenečenje, da je mali južnoameriški Ekvador zdržal tako dolgo. Pritlehno pa je, da se zdi, da so zdaj na sodišču bolj kot Assangeva vloga pri razkrivanju zaupnih diplomatskih depeš njegov značaj, navade in vse ostalo nepomembno. Ni pa nepomembno, da je Assange tajne depeše objavil s pomočjo in sodelovanjem s praktično vsemi pomembnimi svetovnimi mediji. Če bo izročen Združenim državam (ki ga gotovo ne nameravajo obtožiti samo za pet let), bo to poraz tudi ali predvsem za svetovno novinarstvo. Ne prvi in ne zadnji. Med svobodnimi in neodvisnimi mediji in njihovim nasprotjem so navsezadnje le stopnje odtenkov sivine od Severne Koreje do Slovenije.
Nevarne ideje so povsod okoli nas. Zato dvignite svoj glas vsakokrat, ko lahko! Na volitvah, referendumih, za pivskimi omizji. Sicer nas čaka svet brez razmisleka, brez humanizma, svet glasnih neumnosti, brutalnosti in idiotskih idej.
Glavina. Ven. Šabeder, Zajc. Noter. Šarec noče govoriti v Evropskem parlamentu. Za in proti. Direktiva o avtorskih pravicah na digitalnem trgu. Za in proti. Planica. Za! Hrvaški čoln v Piranskem zalivu. Proti! Brexit. Ven in noter, za in proti. Teden bo oprala Tatjana Pirc.
Ugotovitev, da se z denarjem ne ravna najbolj smotrno, ni nova, kot tudi ne, da bogati le peščica skrita v udobne fotelje uprave podjetja Slovenija. Spomin na tako imenovane projekte nacionalnega pomena, zaradi katerih je obogatela le peščica, pač ne zbledi čez noč. Zdaj smo od predsednika Računskega sodišča Tomaža Vesela izvedeli še, da država naroča tudi tisto, česar sploh ne potrebuje, a na tej točki se vsa zgodba šele začne.
Britanski časnik The Guardian je te dni objavil zanimiv članek o dolgoletnih študijah primatov, ki kažejo na to, da so zakoni politike v živalskem svetu zelo podobni politiki v človeški družbi. Vodja politične grupacije šimpanzov mora obvladovati zelo podobne veščine kot prvak takšnih in drugačnih strank homo sapiensa. Primati so prvaki. In prvaki so primati. Od Londona do Budimpešte. Od Rima do Ljubljane. Branko, Viktor, Antonio in drugi žalujoči so prifejkali do podnebnih sprememb, a so znanstveniki vseeno prepričali tudi slovenske dijakinje in dijake, ki so se lotili podnebnega štrajka. Tako na najboljši način razbijajo stereotipe o svoji pasivnosti. Opozarjajo na prave stvari, a bodo morali biti vztrajni, navkljub čudakom s televizije in družabnih omrežij hoditi na volitve in za dobre namene tudi špricati šolo, če bo treba. Predvsem pa se mladi ne bodo smeli pustiti zapeljati pokroviteljskim starejšim in seveda politiki. Ta jim je namignila, da bodo delali vsaj do sedemdesetega leta starosti. Če bo seveda zdržalo podnebje … Avtor: Luka Hvalc Foto: Bobo
Pusta, ki naj bi bil kriv za vse slabo, so v minulih dneh pokopali. A maske so ostale. Slovenija je znova v predvolilnem obdobju, politični izstrelki letijo na vse strani. Sezona odstrela ministrov je odprta. Poslovil se je tudi poslanec, ki se bo v zgodovino zapisal zaradi zloglasnega sendviča. Še eden v vrsti odstopljenih, državni sekretar Peter Vilfan, ugotavlja: “Za razliko od športa v politiki nimaš le nasprotnikov, imaš tudi sovražnike”. O praznikih, sovražnikih in sendviču več v tokratni Centrifugi.
Centrifuga se poskuša odmakniti od relativizacije pojmov in teden zapakirati v ne preveč pust(n)o norčijo. Vseeno bo komu namenoma vzbudila slabo vest, da se bo lažje najedel krofov. Teden komentira Gašper Andrinek.
"Če bi bil Sokrat danes še živ, bi se verjetno obračal v grobu. Nebulouze tipa "vem da nič ne vem", niso skladne z današnjim časom. Zavedanja svoje nevednosti praktično danes ne poznamo več. Če nas slučajno že drugi ne silijo v odločanje o stvareh, o katerih nimamo pojma, se pač silimo sami." Teden komentira Tadej Košmrlj.
V ospredju tedna so bili: butalci, sendvič, Magda, llka Štuhec in Štefan Hadalin, Antonio Tajani in Amy Klobuchar
Politična kriza v Venezueli na Slovenijo, kljub temu da smo del Evropske unije, nima tako neposrednega vpliva kot na svetovne velesile, kot so ZDA, Rusija in Kitajska. Iz debate o omenjenem zunanjepolitičnem vprašanju – ta so z izjemo odnosov s Hrvaško redko povod za resne pretrese v slovenskem državnem vrhu – lahko razberemo, da gre prej kot za vprašanje geostrateških oz. gospodarskih interesov Slovenije glede Venezuele - za ideološki boj.
Odstopil je za marsikoga sporni minister za kulturo Dejan Prešiček, predsednik vlade pa se je v parlamentu spoprijel z ustavno obtožbo zaradi nespoštovanja odločbe ustavnega sodišča glede financiranja zasebnega šolstva. V Venezueli so razmere čedalje bolj napete, saj diktator Nicolas Maduro noče razpisati volitev. Evropa ima težave z brexitom, svet pa je vroče-hladen: v Avstraliji je skoraj petdeset stopinj, v Severni Ameriki prav tako, ampak pod ničlo.
Na obtožni klopi socialnih omrežij se je znašla bralna značka, najbolj izpostavljen minister minulega tedna pa je bil minister za kulturo, pri katerem ugibamo ali je izrazit deloholik ali le kolerik. Sprejet predlog proračuna je naravnan optimistično, kot še nikoli, svet pa je v pričakovanju nove recesije.
Ste že slišali za Karte proti človeštvu? To je družabna igra za grozne ljudi. Spominja na mešanje odločilnih kart, ki ga spremljamo vsak dan na najvišjih ravneh, spominja na početje, ki je človeštvu pogosto v škodo.
Naravne katastrofe, ujetništva in nasilje vseh oblik, različni sistemi, neučinkovite zakonodaje … Na različne načine se vsak posebej in vsi skupaj borimo za obstoj moralnih vrednot, številni tudi za golo preživetje. V nekaterih primerih je bitka izgubljena, še predenj se je začela, v drugih se počutimo kot zmagovalci, še pogosteje poraženci …
Novoletne poslanice so nekaj najljubšega za vsakega slovenskega politika, ki da nekaj nase
Decembrska histerija, svetleč papir, kilometri lučk, pijančevanje in žareče nebo nad mestom
Zdi se, da se vsi pomembni evropski dogodki na vseh frontah zgodijo v Parizu ali njeni okolici
Mislili smo, da bo splet ob nastanku najprej preplavila pamet, a smo podcenili, koliko je na svetu bedakov.
Neveljaven email naslov