Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Podbrdo v Baški grapi je nastalo v 16. stoletju. Utesnjeno je med gore vse od Črne Prsti, Koble, Soriške planine do Porezna, ki objemajo ozko grapo nad reko Bačo in Bohinjsko železnico, ki se vije tik ob njej. Vrhovi so priljubljeni med gorskimi tekači in planinci, a mnogi med njimi ne vedo, da hodijo po nekdanji meji med kraljevino Italijo in Jugoslavijo. Rapalska pogodba je bila podpisana 12. novembra pred 100 leti v ligurskem obalnem mestecu, mejo pa so na terenu dokončno določili in označili z mejniki leta 1924. Podbrdo je takrat postalo obmejno središče nove italijanske oblasti. Osvobojeno je bilo šele leta 1945 in s pariško mirovno pogodbo dokončno vrnjeno Jugoslaviji dve leti kasneje. Številni ostanki nekdanje krivične meje v okolici Podbrda so še danes vidni. Po njej se je z vodnikom Jožetom Dakskoblerjem sprehodila Mariša Bizjak.
519 epizod
Vabimo vas v družbo ljudi, ki so zaradi svojega dela, dejanj in značaja drugačni, izstopajoči. Pogosto so povezani s svojim krajem, zato predstavljamo tudi naš geografski prostor in njegove značilnosti.
Podbrdo v Baški grapi je nastalo v 16. stoletju. Utesnjeno je med gore vse od Črne Prsti, Koble, Soriške planine do Porezna, ki objemajo ozko grapo nad reko Bačo in Bohinjsko železnico, ki se vije tik ob njej. Vrhovi so priljubljeni med gorskimi tekači in planinci, a mnogi med njimi ne vedo, da hodijo po nekdanji meji med kraljevino Italijo in Jugoslavijo. Rapalska pogodba je bila podpisana 12. novembra pred 100 leti v ligurskem obalnem mestecu, mejo pa so na terenu dokončno določili in označili z mejniki leta 1924. Podbrdo je takrat postalo obmejno središče nove italijanske oblasti. Osvobojeno je bilo šele leta 1945 in s pariško mirovno pogodbo dokončno vrnjeno Jugoslaviji dve leti kasneje. Številni ostanki nekdanje krivične meje v okolici Podbrda so še danes vidni. Po njej se je z vodnikom Jožetom Dakskoblerjem sprehodila Mariša Bizjak.
Nadaljujemo z nizom pogovorov ob 70-letnici Nove Gorice. Tokrat boste iz prve roke slišali, kako so najmlajše slovensko mesto gradile mladinske delovne brigade. Lea Širok je namreč v Izoli, kjer danes živi s soprogo, obiskala Oskarja Jogana, danes upokojenega varnostnega inženirja in ljubiteljskega slikarja. Leta 1948 pa je bil naš sogovornik med prvimi, ki so dobesedno s krampom in lopato, a z velikim zanosom za skupno korist, kot poudarja, gradili Novo Gorico.
Truške so bile nekoč zelo pomemben kraj in letošnji marec je za to vas v zaledju Kopra prazničen, čeprav mnogi tega morda ne vedo. 5. marca pred natančno 950 leti so bile Truške prvič uradno omenjene. Dokaz pa je v državnem arhivu v Muenchenu našel Janko Bočaj. Naš gost je sicer izjemen oljkar, a tudi velik ljubitelj zgodovine svojega kraja. O Truškah, o zgodovini kraja, o oljkah in vinu je tekla beseda. V oddajo Primorski kraji in ljudje ga je povabila Nataša Benčič.
Tokrat nadaljujemo s ciklom pogovorov, ki jih je porodila 70 letnica Nove Gorice. Tokrat namenjamo pozornost arhitekturi, zunanji podobi mesta, ki je bilo zamišljeno kot vrtno mesto. Pogovor z arhitektom Tomažem Vugo je pripravila Zdenka Tomulič.
Za tokratno oddajo Primorski kraji in ljudje smo sogovornika poiskali v Jasenu, v kraju nedaleč od Ilirske Bistrice. Kuharski mojster Rihard Baša je zagovornik domačega, tudi zato, ker so mu pripadnost domači zemlji že v zibel položili stari oče - eden zadnjih mlinarjev v znamenitem Hodnikovem mlinu, teta - znana kot mama, profesionalna kuharica v nekdanjem Lesonitu-, "taprava" mama, ki si je kuharskih in ostalih gospodinjskih veščin nabrala v cenjeni samostanski gospodinjski šoli v Ilirski Bistrici, in oče - delaven kmečki čovek z velikim občutkom za rast in ohranjanje domačije. Zakaj lahko z domačim nahranimo sebe in druge, zakaj je prav ceniti svojo zemljo in njene darove, zakaj je mladim lepo posredovati zdrav pogled na svet in domovino - v tem smislu je Ljuba Sušanj zastavljala vprašanja Rihardu Baši.
Sedem desetletij Nove Gorice odseva tudi na radijskih valovih, z ljudmi, ki so živeli čas Nove Gorice in o tem pisali svoje zgodbe. S pričevanji, spomini in dogodki sestavljamo zgodovino mesta, ki je zraslo iz nič, na ledini, močvirju, celo ob robu pokopališča. Novo ledino kulturnega življenja so na jugoslovanskih tleh Gorice v zelo skromnih prostorih, a z izjemno energijo in ustvarjalnim zagonom orali nekateri posamezniki. Med njimi je bila Alenka Saksida, profesorica francoščine in nemščine, za marsikoga »legendarna direktorica Kulturnega doma Nova Gorica«. O kulturnem utripu mesta nekoč in danes se s Saksidovo pogovarja Tatjana Gregorič.
Tokrat nas je pot zapeljala do Razdrtega. Le nekaj sto metrov od središča vasi po regionalni cesti proti Postojni nas tabla povabi na turistično kmetijo Hudičevec, ki jo zelo dobro poznajo tako domačini kot obiskovalci iz tujine. Ne zgrešijo jo niti mimoidoči, ki se peljejo po avtocesti. Ob prvem snegu se mnogi Primorci tja zapeljejo na sankanje in topel obrok, čez vse leto pa kmetija ponuja še veliko več. Med drugim tudi bogat muzej, v katerega družina Simčič vlaga že od vsega začetka. Glavama družine Pavli in Janku Simčič se je rodilo pet otrok, zdaj družina šteje še 22 vnukov in 17 pravnukov. Na turistični kmetiji Hudičevec tako ne vedo, kaj je dolgčas. Obiskala jih je Mateja Brežan.
"Podjetnik se mora danes prilagajati spremembam na trgu, imeti jasno vizijo in ideje", so prepričani v družinskem podjetju Pahor Group. Poleg očeta Evgena Pahorja, vodita podjetje še oba sinova Fabio in Marko. Ukvarjajo se z industrijsko distribucijo, trgovino na drobno, gostinstvom, veliko načrtov pa imajo tudi na področju razvoja kmetijstva in turizma na Krasu. Njihova zgodba se je začela z gradbeništvom, nadaljevala pa s poslovno-trgovskim in gostinskim središčem v Tržiču na Goriškem, kjer jih je za oddajo Primorski kraji in ljudje obiskala Tjaša Lotrič:
Flavio Bonin je kustos za starejšo zgodovino pomorstva v Pomorskem muzeju Sergeja Mašere v Piranu. Konec decembra izdal je pričakovano knjigo Belo zlato krilatega leva – ali, z delovnim naslovom, Razvoj severnojadranskih solin v obdobju Beneške republike. z njim se je pogovarjal Lado Bandelj.
Z današnjo oddajo začenjamo serijo posvečeno mestu, ki je zraslo ob meji takoj po koncu 2. Svetovne vojne, Novi Gorici, ki ima letos 70 let. V prvi bo Nataša URšič gostila Mateja Arčona in Ervina Hladnika Milharčiča.
V oddaji Primorski kraji in ljudje se selimo v Škedenj pri Trstu, kjer je po svežem in toplem kruhu dišalo vsako jutro že od konca 17. stoletja dalje. Kmalu je tako zaslovel, da so v drugi polovici 18. stoletja kar dvakrat zbrali najboljše škedenjske kruharice in jih povabili na Dunaj, da bi naučile tamkajšnje peke svoje umetnosti. Škedenjke so se s peko in prodajo kruha v Trstu ukvarjale do leta 1972, ko je zadnja krušarca zaključila to dolgoletno tradicijo. Da pa se v tej mestni četrti še vedno širi vonj po škedenjskem kruhu, skrbi Eligio Sanna s svojo družinsko pekarno. Obiskala ga je Tanja Jakomin Kocjančič.
Ustvarjalci oddaje Primorski kraji in ljudje smo obiskali Štefi Ostrouška in njeno hčer Mirjam Jug – Kraševki, ki živita na Maliji nad Izolo in sta v delu z otroki izpolnili svoje življenjsko poslanstvo. Z njima se je pogovarjala Ljuba Sušanj.
Naša pot po primorskih krajih nas je tokrat vodila do Hruševja, majhne vasi med Razdrtim in Postojno. Tja se je iz bližnjih Hrašč zaradi ljubezni pred nekaj desetletji preselila Mirka. Tem krajem je predana, zato tudi pridno beleži družinske vezi domačinov, išče izvore priimkov, že dolgo pa si zapisuje tudi narečne besede, saj, kot pravi, ne želi, da gredo v pozabo. Pred približno 15 leti pa je čisto po naključju začela izdelovati punčke in koruznega ličja. Danes so v beri izdelkov iz tega naravnega materiala še venčki, jaslice, čestitke, dojenčki v orehovi lupini. Königova je popoln samouk. Tudi zato je na svoje izdelke navezana, a jih rada podari tistim, ki še znajo ceniti ročno delo. Mirko König je obiskala Mateja Brežan.
V oddaji Primorski kraji in ljudje smo pisali glasbeno zgodbo družine Košuta z Opčin. Ljubica Berce Košuta je bila najprej pevka samospevov, snemala je tudi za Radio Koper. Potem pa se je leta 1966, skupaj z Nerino Pelicon, pridružila Tržaškemu narodnemu ansamblu in zanj napisala tudi nekaj besedil. Po Ljubičini pevski poti hodita tudi sinova, Boris in Igor Košuta, sicer zdravstvena delavca, sta odlična moška vokala pri priznani glasbeni skupini Ano ur'co al' pej dvej. 88-letno profesorico ekonomije, pevko in besedilopisko Ljubico Berce Košuta ter Borisa in Igorja, je na Opčinah obiskala Smilja Baranja.
Družina Božič ima v Izoli čokoladnico Tramontana. Od leta 1992 se tu piše sladka zgodba. Čeprav sta Bojan in Vesna sprva poizkušala srečo v turizmu, nato v proizvodnji sladoleda, ju je čokolada tako prevzela, da je postala uspešna poslovna zgodba, v katero je vpeta vsa družina. Tudi študentka kemije, hčerka Varja, in študent mehatronike, sin Blaž, sodelujeta s starši. Obiskala jih je Nataša Benčič.
Pred dvajsetimi leti so v Deželi Furlaniji Julijski krajini z deželnim zakonom ustanovili naravne rezervate. Med temi je bil na Goriškem tudi rezervat Doberdobskega in Prelosnega jezera. Posebnost rezervata sta jezeri, ki sta bili za prebivalce tega območja že v preteklosti pomemben vodni vir. Zgodovinska in naravna pestrost rezervata je prikazana tudi v muzeju Sprejemnega centra Gradina, ki ga je v oddaji Primorski kraji in ljudje obiskala Tjaša Lotrič.
V oddaji Primorski kraji in ljudje predstavljamo nekdanji rudnik črnega premoga Sečovlje. Z vrtinami so premog začeli iskati leta 1935, našli so ga v globinah od 100 do 400 metrov. V najboljšem obdobju je dajal kruh celo 400 ljudem, prebivalci pa so zavoljo tega dobili kino, gledališko dvorano, gasilski dom in ne nazadnje kar pet gostiln. Po odselitvi italijanskega prebivalstva leta 1954 so v rove začeli množično prihajati rudarji iz drugih takrat jugoslovanskih rudnikov. Leta 1972 pa so ga - menda zaradi vse cenejše nafte - zaprli. Marjan Rožac iz piranske enote koprskega arhiva ve veliko o rudniku, strasten zbiratelj vsega o sečoveljskem rudniku črnega premoga pa je tudi domačin Damir Gregorič. Z obema se je pogovarjal Lado Bandelj.
Slovenci so se v I. svetovni vojni borili na različnih bojiščih, največji krvni davek pa so plačali na doberdobskem Krasu v prvih petih ofenzivah soške fronte. V slovenskem zgodovinskem spominu je Doberdob tudi kraj, ki ga po stotih letih ohranjajo verzi ljudske pesmi Oj, Doberdob slovenskih fantov grob. Danes v tej majhni italijanski občini živi večinoma slovenska narodna skupnost, ki je v sredini tega tedna doživela zgodovinski dan. Obiskala sta jo namreč slovenski predsednik Borut Pahor in predsednik Republike Italije Sergio Mattarella. V središču vasi sta odkrila spomenik in sicer gre za prvi spomenik, ki je posvečen padlim slovenskim vojakom v I. svetovni vojni. Današnja oddaja na Radiu Koper - Primorski kraji in ljudje -je posvečena temu dogodku. Pripravila jo je Nataša Uršič.
Kostanjevica je vzpetina nad Novo Gorico, z znanim frančiškanskim samostanom in bogato knjižnico. V njej je shranjen izvod prve slovnice slovenskega jezika in še veliko drugih izjemnih knjižnih dragocenosti. V grobnici pod frančiškanskim samostanom počivajo zadnji francoski kralj in njegova družina. Po skorajda natančno 180 letih je njihov večni mir vzburkala pobuda francoskih rojalistov, ki želijo zadnje potomce Burbonov prepeljati v Pariz. Zanimanje za Kostanjevico in Slovenijo je naraslo za nekaj stopinj. O znamenitostih Kostanjevice govorimo tudi v današnji oddaji, ki jo je pripravila Zdenka Tomulič.
Med nepogrešljivimi mojstri so bili nekoč tudi sliopleskarji, sobopleskarji in črkoslikarji. To je bil cenjen poklic, pravih mojstrov pa kar nekaj. Tudi na območju Ilirske Bistrice. Tako kot veliko drugih obrti, se je tudi ta z leti vse bolj umikala novim tehnologijam in na kocu povsem zamrla. V spomin so jo to poletje priklicali na bistriškem, kjer so pripravili razstavo o mojstrih pleskarske obrti v domači občini. Odziv je bil izjemen; marsikdo je po ogledu na podstrešju poiskal stare valjčke. V roke jih je znova vzel tudi že veliko let upokojeni mojster črkoslikar Marjan Boštjanič. Z njim in Primožem Rojcem, pobudnikom razstave, se je o pleskarski obrti v teh krajih, pogovarjala Barbara Kampos.
V Doberdobu, na goriškem Krasu, živijo zagnani mladi kmetovalci, ki so to poletje začeli uresničevati prav poseben projekt. Kraška gmajna - Landa carsica so poimenovali združenje petih kmetij iz Doberdoba, Zagraja in Devina in se lotili oživljanja nekdanje kraške gmajne. V Doberdobu in okolico so pred 40-imi leti postopno začeli opuščati kmetovanje, kar je privedlo do zaraščanja pokrajine. Nekdaj pašniki in obdelane površine so vse bolj postajali življenjski prostor divjadi, povečala se je požarna ogroženost, razpasli so se klopi. A zdaj so našli recept, s katerim nameravajo v nekaj letih sanirati stanje, obuditi kmetovanje in v te kraje privabiti turiste. Za začetek so na zaraščena območja naselili 110 oslov. Z gospodarji treh kmetij iz Doberdoba si je kraško gmajno ogledala Barbara Kampos.
Neveljaven email naslov