Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Nova knjiga kratkih zgodb
Na slovenski knjižni trg je prišla nova knjiga kratkih zgodb Agate Tomažič z naslovom Nož v ustih: izšla je pri založbi Goga. Že s prvo kratkoprozno zbirko Česar ne moreš povedati frizerki pred petimi leti je avtorica pritegnila pozornost številnih bralcev in literarne javnosti. Vmes je objavila roman Tik pod nebom let in potopisno knjigo Zakaj potujete v take dežele?. Lani je skupaj s Tamaro Langus in Teo Kleč objavila knjigo Ne sprašujte za pot, Blodnik po Istri. Z Agato Tomažič se je o novi knjigi Nož v ustih pogovarjala Tadeja Krečič.
696 epizod
Gostimo pomembne domače in tuje ustvarjalce ter poslušalce seznanjamo z odmevnimi dogodki ali fenomeni na kulturnem področju doma in v tujini. Sporadično objavimo besedila, ki obravnavajo področja literature, gledališča, filma, arhitekture, oblikovanja, likovne umetnosti in prevajanja.
Nova knjiga kratkih zgodb
Na slovenski knjižni trg je prišla nova knjiga kratkih zgodb Agate Tomažič z naslovom Nož v ustih: izšla je pri založbi Goga. Že s prvo kratkoprozno zbirko Česar ne moreš povedati frizerki pred petimi leti je avtorica pritegnila pozornost številnih bralcev in literarne javnosti. Vmes je objavila roman Tik pod nebom let in potopisno knjigo Zakaj potujete v take dežele?. Lani je skupaj s Tamaro Langus in Teo Kleč objavila knjigo Ne sprašujte za pot, Blodnik po Istri. Z Agato Tomažič se je o novi knjigi Nož v ustih pogovarjala Tadeja Krečič.
Društvo slovenskih književnih prevajalcev je pred dnevi podelilo Lavrinovo diplomo, priznanje za kakovosten opus prevodov slovenskega leposlovja, humanistike in družboslovja v tuje jezike oziroma za pomemben prispevek k uveljavitvi slovenske književnosti v tujini. Letošnji lavreat je priznani ameriški prevajalec in neutrudni posredovalec slovenske kulture Michael Biggins. V Kansasu rojeni Biggins je predavatelj na Washingtonski univerzi v Seattlu in vodja Oddelka za ruske in vzhodnoevropske zbirke univerzitetne knjižnice. S slovenščino se je srečal že med študijem, danes pa je izjemen poznavalec Slovenije, njenega jezika in literature. Njegov prevajalski opus obsega monografske in revijalne prevode slovenskih pisateljev in pesnikov od Kosmača prek Bartola, Pahorja, Šalamuna, Jančarja in Lipuša do Debeljaka, Kovačiča, Makarovičeve in mnogih drugih. Slovensko kulturo in književnost v ZDA vztrajno predstavlja tudi s tehtnimi strokovnimi in znanstvenimi prispevki v ameriških strokovnih ter literarnih revijah in kot predavatelj slovenskega jezika in književnosti. Michael Biggins je trenutno v Sloveniji, kjer preučuje življenje in ustvarjanje Vladimirja Bartola. Z njim se je pogovarjala Staša Grahek. Fotografija: Založba Sanje
Gostimo pomembne domače in tuje ustvarjalce ter poslušalce seznanjamo z odmevnimi dogodki ali fenomeni na kulturnem področju doma in v tujini. Sporadično objavimo besedila, ki obravnavajo področja literature, gledališča, filma, arhitekture, oblikovanja, likovne umetnosti in prevajanja.
Gostimo pomembne domače in tuje ustvarjalce ter poslušalce seznanjamo z odmevnimi dogodki ali fenomeni na kulturnem področju doma in v tujini. Sporadično objavimo besedila, ki obravnavajo področja literature, gledališča, filma, arhitekture, oblikovanja, likovne umetnosti in prevajanja.
Dr. Metka Zupančič, profesorica francoskega jezika in književnosti na Univerzi v Alabami v Združenih državah Amerike je gostja Tadeje Krečič v studiu Razgledov in razmislekov. V osemdesetih letih je Metka Zupančič doktorirala s temo Orfizem in polifonija v delih Claudea Simona. Več let je poučevala v Kanadi in se ukvarjala s tamkajšnjimi francosko pišočimi avtorji. Objavila je več knjig, predvsem o mitih in duhovnosti v sodobnem romanopisju. Je ena najboljših poznavalk frankofonega sveta v Kanadi in položaja francistike na visokošolskem študiju v ZDA.
Tokratno oddajo Razgledi in razmisleki namenjamo pogovorom s filmskimi režiserji in režiserkami, ki se v svojih filmih na različne načine ukvarjajo s spolom in enakostjo med spoloma. O tem, kaj danes pomeni feministični film in kako se feministična misel odraža v njihovih delih, smo spregovorili z Ano Lungu iz Romunije, Artemiom Narrom iz Mehike, Céline Sciamma iz Francije, Jennifer Reeder iz ZDA in Ajatom Nadžafijem iz Irana. Vsi filmski avtorji in avtorice delujejo v neodvisnem filmu in se opredeljujejo za feministke ali feministe, vendar pa se njihovi feminizmi med seboj močno razlikujejo glede na specifično politično in kulturno situacijo države, iz katere prihajajo. Oddajo je pripravila Tina Poglajen. fotografija iz filma Ane Lungu Avtoportret pokorne hčere www.filmreporter.ro
Gostimo pomembne domače in tuje ustvarjalce ter poslušalce seznanjamo z odmevnimi dogodki ali fenomeni na kulturnem področju doma in v tujini. Sporadično objavimo besedila, ki obravnavajo področja literature, gledališča, filma, arhitekture, oblikovanja, likovne umetnosti in prevajanja.
Gostimo pomembne domače in tuje ustvarjalce ter poslušalce seznanjamo z odmevnimi dogodki ali fenomeni na kulturnem področju doma in v tujini. Sporadično objavimo besedila, ki obravnavajo področja literature, gledališča, filma, arhitekture, oblikovanja, likovne umetnosti in prevajanja.
Madžarski pisatelj Laszlo Krasnahorkai je najnovejši dobitnik mednarodne nagrade Man Booker, ki jo podeljujejo bienalno. Šestdesetletni pisatelj je avtor več romanov, knjig kratkih zgodb, esejev, pa tudi petih scenarijev za filme, ki jih je režiral Bela Tar. Že s prvim romanom Satanov tango se je uvrstil med najvidnejše madžarske romanopisce. Z nagrajencem se je pogovarjal Vlado Motnikar, ko je Krasznahorkai obiskal Slovenijo kot lavreat festivala Vilenica 2014. Pogovor objavljamo v oddaji Razgledi in razmisleki
V slovenski art kino mreži se je prejšnji teden zavrtel film Pogled tišine, drugi celovečerec Joshue Oppenheimerja, ki se je že s svojim prejšnjim filmom Teater ubijanja, katerega pendant je njegov novi film, ozrl v najbolj krvavo poglavje v zgodovini Indonezije, v sredino šestdesetih let prejšnjega stoletja, ko so tam sistematično pobili več kot milijon domnevnih komunistov. Za svoj celovečerni prvenec Teater ubijanja je Oppenheimer med drugim prejel nagrado Evropske filmske akademije ter nagrado BAFTA, pa tudi nominacijo za oskarja za najboljši dokumentarec. Prisluhnite pogovoru z režiserjem, ki je prejšnji teden obiskal Ljubljano, v oddaji Razgledi in razmisleki…
V slovenski art kino mreži se je prejšnji teden zavrtel film Pogled tišine, drugi celovečerec Joshue Oppenheimerja, ki se je že s svojim prejšnjim filmom Teater ubijanja, katerega pendant je njegov novi film, ozrl v najbolj krvavo poglavje v zgodovini Indonezije, v sredino šestdesetih let prejšnjega stoletja, ko so tam sistematično ubili več kot milijon domnevnih komunistov. Režiserja je pred mikrofon povabila Tesa Drev.
Pred nekaj tedni je Slovenijo obiskal Dragan Velikić, eden najbolj cenjenih sodobnih srbskih pisateljev. V slovenščino je prevedenih pet njegovih del, od tega smo kar tri romane dobili v zadnjem letu in pol: Dantejev trg, Rusko okno in Bonavia. Prizorišče večine njegovih del je Srednja Evropa, prostor med Beogradom, Jadranom in Berlinom, eden izmed virov, iz katerega nastajajo njegovi romani, pa je otroštvo, ki ga je preživel v Pulju. Z Draganom Velikićem se je za oddajo Razgledi in razmisleki pogovarjal Vlado Motnikar.
Dragan Velikić, sodobni srbski pisatelj, je nedavno obiskal Ljubljano; z njim je Vlado Motnikar za oddajo Razgledi in razmisleki posnel pogovor. Velikića poznamo Slovenci predvsem po romanih, ki smo jih dobili v zadnjem letu in pol:Dantejev trg, Rusko okno, Bonavia. Prizorišče večine njegovih del je Srednja Evropa, eden izmed virov, iz katerega nastajajo njegovi romani pa je otroštvo, ki ga je preživel v Pulju.
Dragan Velikić, sodobni srbski pisatelj, je nedavno obiskal Ljubljano; z njim je Vlado Motnikar za oddajo Razgledi in razmisleki posnel pogovor. Velikića poznamo Slovenci predvsem po romanih, ki smo jih dobili v zadnjem letu in pol:Dantejev trg, Rusko okno, Bonavia. Prizorišče večine njegovih del je Srednja Evropa, eden izmed virov, iz katerega nastajajo njegovi romani pa je otroštvo, ki ga je preživel v Pulju.
Vitomil Zupan tudi desetletja po smrti ne kot pisatelj ne kot osebnost ni pozabljen. Zupanovo življenje in prozno delo sta dobro raziskana, njegovo dramsko ustvarjanje pa je bilo še nedavno slabo znano. Dr. Mateja Pezdirc Bartol se je temeljito poglobila v Zupanov dramski opus in k razmišljanju o njegovi dramatiki pritegnila tudi vrsto drugih literarnih in gledaliških strokovnjakov. Z dr. Matejo Pezdirc Bartol se je pogovarjala Staša Grahek.
Vitomil Zupan tudi desetletja po smrti ne kot pisatelj ne kot osebnost ni pozabljen. Zupanovo življenje in prozno delo sta dobro raziskana, njegovo dramsko ustvarjanje pa je bilo še nedavno slabo znano. Dr. Mateja Pezdirc Bartol se je temeljito poglobila v Zupanov dramski opus in k razmišljanju o njegovi dramatiki pritegnila tudi vrsto drugih literarnih in gledaliških strokovnjakov. Z dr. Matejo Pezdirc Bartol se je pogovarjala Staša Grahek. Na fotografiji je prva stran rokopisa Zupanove agitke Jelenov žleb.
Avstrijski dokumentarist Nikolaus Geyrhalter se je tudi pri nas predstavil že z vrsto filmov, med drugim z nepozabnim prikazom razčlovečene proizvodnje hrane v dokumentarcu Kruh naš vsakdanji ali s filmom Drugje, za katerega je leta 2000 vsak mesec potoval na drug konec sveta, na kraje, kjer ljudje še uspejo ohranjati starodavno tradicijo. Nikolaus Geyrhalter kljub svoji mladosti velja za enega od ključnih ustvarjalcev dokumentarnih filmov v svetovnem merilu. Če bi iskali poenostavitev, bi lahko rekli, da režiser v svojih delih raziskuje prostore sodobnosti in vse težave, ki se v teh zrcalijo. Tesa Drev se je z Nikolausom Geyrhalterjem pogovarjala na letošnjem festivalu avstrijskega filma Diagonale, kjer mu je bila posvečena retrospektiva, hkrati pa je na festivalu predstavil tudi svoj novi film Über die Jahre – Tekom let, za katerega je deset let spremljal življenja peščice ljudi, ki so bili na začetku tega tisočletja kot zadnji preostali v panogi, ki je nekoč dajala delo številnim delavcem, zaposlenim v avstrijski tekstilni tovarni, potem pa jih je Geyrhalter vsakih nekaj let obiskal in zabeležil tok njihovih življenj. Pripravlja Staša Grahek.
Oddaja Razgledi in razmisleki nam prinaša pogovor s flamskim pisateljem Stefanom Hertmansom. Nedavno je v klubu Cankarjevega doma nastopil kot zapozneli gost festivala Literature sveta, Fabula 2015. Predstavil je svoj zadnji roman Vojna in terpentin, s katerim je po številnih nagrajenih delih postal široko prepoznaven. V njem Hertmans opisuje življenje svojega deda, razpeto med grozote prve svetovne vojne in slikarstvom, ob dedovih spominih pa se dotakne tudi širših življenjskih vprašanj. Povod in podlaga za knjigo so dedovi spomini na prvo svetovno vojno in težko otroštvo pred njo. Ob tem pisatelj znova nagovarja teme otroštva, spomina in meje med domišljijo in resničnostjo, ki so bile navzoče že v njegovih prejšnjih delih. S Stefanom Hertmansom se je pogovarjala Iza Pevec.
Stefan Hertmans, flamski pisatelj je gost Ize Pevec v oddaji Razgledi in razmisleki. Stefan Hertmans je obiskal Ljubljano kot zapozneli gost festivala Literature sveta, Fabula 2015. Ob festivalu je izšel njegov roman Vojna in terpentin (prevedla ga je Staša Pavlovič), ki se posveča tematiki prve svetovne vojne prek spominov in opisov življenja njegovega deda. Roman je zbudil veliko zanimanje Flamcev in Nizozemcev, zdaj pa tudi že več svetovnih založb.
Slovaški pisatelj Pavol Rankov, ki mu namenjamo današnjo oddajo Razgledi in razmisleki, se je rodil leta 1964 na severu Slovaške. Šolal se je na filozofski fakulteti v Bratislavi, tam zadnjih dvajset let tudi predava. Rankov piše predvsem kratke zgodbe, izdal pa je tudi dva romana, postavljena v razburkano in z absurdi prežeto dvajseto stoletje. Za romaneskni prvenec Zgodilo se je prvega septembra (ali pa kdaj drugič), ki je preveden tudi v slovenščino, je leta 2009 prejel nagrado Evropske unije za književnost. Konec lanskega leta smo dobili tudi prevod njegovega zadnjega romana Matere, ki tematizira fenomen materinstva v izjemnih razmerah, natančneje v sovjetskem gulagu. Pavol Rankov je nedavno obiskal Slovenijo; takrat pa ga je pred mikrofon povabila Maja Žvokelj. foto: www.anasoftilera.sk
Pisatelj in izvrstni pripovedovalec zgodb Pavol Rankov se je rodil leta 1964 na severu Slovaške. Pozneje se je izobraževal na filozofski fakulteti v Bratislavi, kjer že približno dvajset let vztraja na poti profesorja. Ob tem vseskozi piše literarne tekste, predvsem kratke zgodbe, izdal pa je tudi že dva romana, katerih dogajanje je umestil v razburkano in z absurdi prežeto dvajseto stoletje. Za svoj romaneskni prvenec Zgodilo se je prvega septembra (ali pa kdaj drugič), ki je v prevodu Diane Pungeršič dostopen v slovenščini, je leta 2009 prejel nagrado Evropske unije za književnost. Prevod njegovega zadnjega romana Matere, ki tematizira fenomen materinstva v izjemnih razmerah, natančneje v sovjetskem gulagu, pa je pri založbi KUD Sodobnost International izšel konec minulega leta. V okviru njegove predstavitve je Pavol Rankov januarja obiskal Slovenijo, takrat pa ga je pred mikrofon povabila Maja Žvokelj.
Neveljaven email naslov