Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Na svetovnem prvenstvu v Dohi v oči bode skromen obisk umetno ohlajenega stadiona Khalifa. Katarci so se z organizacijo prvenstva sicer zelo potrudili, a očitno vendarle niso takšni atletski navdušenci, razen, kadar tekmuje kdo od domačih tekmovalcev.
Katarci so se z organizacijo atletskega svetovnega prvenstva zelo potrudili, a je razočaral obisk na stadionu Khalifa
Katar si za organizacijo prvenstva zasluži visoko oceno. Gostitelji radi pokažejo razkošje, ki ga imajo v tem obmorskem emiratu, zato logično niso zategovali pasu. A kaj, ko ne moremo mimo dejstva, da je vsako tekmovanje, ki ga organizira Katar pravzaprav zgolj poskusni zajček, ali pa priprava na leto 2022, ko bo tu svetovno prvenstvo v nogometu. Tokratna žrtev je bila atletika, ki se je znašla daleč stran od tradicionalnih prizorišč.
“To je atletika, ljudje niso ves čas prisotni na stadionu. To je prvi vidik. Drugi pa je tretji tekmovalni dan. Bila je nedelja, o kateri vsi mediji tako radi govorite. Nedelja je prvi delovni dan za Katarce in vse ostale, ki živijo tu. In na tem mestu moram omeniti še nekaj. Tekmovanje je bilo zelo pozno, trajalo je vse tja do polnoči, naslednji dan pa so morali vsi ljudje iti v službo. Ne vem, zakaj tako radi razlagate o praznih tribunah, pet dni nazaj so bile lepo polne in tudi nazadnje, ko je nastopal naš, katarski šampion.”
“Na prvenstvu v Sevilli leta 1999 so bile v prvih petih dneh tekmovanja tribune prav tako prazne, tudi v Edmontonu leta 2001. Pri nas bo šlo počasi na bolje, še posebej zdaj, ko sta medalji osvojila Barshim in Samba. To bo ljudi pripeljalo do tega, da se bodo bolj zanimali za atletiko se z njo ukvarjali, še posebej v Katarju in ostalih delih regije.”
Mubarak Mohammad Al Boainin se, tako kot njegovi rojaki, rad pohvali z najnovejšo tehnologijo in super gradbenimi podvigi.
“K nam je prišel nogometni klub Paris Saint Germain, naša infrastruktura pa omogoča številnim ostalim klubom imenitne razmere za bazične priprave v zimskem času. Katar je vozlišče športa, ogromno športov in dogodkov povezanih z njim se dogaja v Dohi. Leta 2022 bomo gostili svetovno prvenstvo, seveda pa ne smem pozabiti na svetovno klubsko prvenstvo, ko bodo tu decembra, na čelu z Liverpoolom, gostovali najboljši klubi iz posameznih celin.”
Gostiteljev ne zanima, če bodo objekti po takšnem tekmovanju kot je bilo svetovno prvenstvo v atletiki samevali, ali pa bili uporabljeni zgolj nekajkrat na leto. Katarcem glavo pere denar, poleg tega pa so tudi striktno voden narod. Skoraj v vsaki trgovini je uokvirjena slika šefa države, njihovega emirja Tamima bin Hamada Al Thanija.
“Katarci obožujemo našega emirja, ki zelo podpira šport in seveda tudi njegovo ekscelenco šejka Joaana Bin Hamada Al-Thanija, predsednika organizacijskega komiteja. Videli ste ga, kako se je veselil našega uspeha, na stezo je prišel pozdraviti športnike. Če so voditelji države ob nas nam to veliko pomeni, vodijo nas, predstavljajo nam vzor, tako ali tako pa je za nas šport način življenja.”
Nasvidenje, čez dve leti v ameriškem Eugeneu!
Na svetovnem prvenstvu v Dohi v oči bode skromen obisk umetno ohlajenega stadiona Khalifa. Katarci so se z organizacijo prvenstva sicer zelo potrudili, a očitno vendarle niso takšni atletski navdušenci, razen, kadar tekmuje kdo od domačih tekmovalcev.
Katarci so se z organizacijo atletskega svetovnega prvenstva zelo potrudili, a je razočaral obisk na stadionu Khalifa
Katar si za organizacijo prvenstva zasluži visoko oceno. Gostitelji radi pokažejo razkošje, ki ga imajo v tem obmorskem emiratu, zato logično niso zategovali pasu. A kaj, ko ne moremo mimo dejstva, da je vsako tekmovanje, ki ga organizira Katar pravzaprav zgolj poskusni zajček, ali pa priprava na leto 2022, ko bo tu svetovno prvenstvo v nogometu. Tokratna žrtev je bila atletika, ki se je znašla daleč stran od tradicionalnih prizorišč.
“To je atletika, ljudje niso ves čas prisotni na stadionu. To je prvi vidik. Drugi pa je tretji tekmovalni dan. Bila je nedelja, o kateri vsi mediji tako radi govorite. Nedelja je prvi delovni dan za Katarce in vse ostale, ki živijo tu. In na tem mestu moram omeniti še nekaj. Tekmovanje je bilo zelo pozno, trajalo je vse tja do polnoči, naslednji dan pa so morali vsi ljudje iti v službo. Ne vem, zakaj tako radi razlagate o praznih tribunah, pet dni nazaj so bile lepo polne in tudi nazadnje, ko je nastopal naš, katarski šampion.”
“Na prvenstvu v Sevilli leta 1999 so bile v prvih petih dneh tekmovanja tribune prav tako prazne, tudi v Edmontonu leta 2001. Pri nas bo šlo počasi na bolje, še posebej zdaj, ko sta medalji osvojila Barshim in Samba. To bo ljudi pripeljalo do tega, da se bodo bolj zanimali za atletiko se z njo ukvarjali, še posebej v Katarju in ostalih delih regije.”
Mubarak Mohammad Al Boainin se, tako kot njegovi rojaki, rad pohvali z najnovejšo tehnologijo in super gradbenimi podvigi.
“K nam je prišel nogometni klub Paris Saint Germain, naša infrastruktura pa omogoča številnim ostalim klubom imenitne razmere za bazične priprave v zimskem času. Katar je vozlišče športa, ogromno športov in dogodkov povezanih z njim se dogaja v Dohi. Leta 2022 bomo gostili svetovno prvenstvo, seveda pa ne smem pozabiti na svetovno klubsko prvenstvo, ko bodo tu decembra, na čelu z Liverpoolom, gostovali najboljši klubi iz posameznih celin.”
Gostiteljev ne zanima, če bodo objekti po takšnem tekmovanju kot je bilo svetovno prvenstvo v atletiki samevali, ali pa bili uporabljeni zgolj nekajkrat na leto. Katarcem glavo pere denar, poleg tega pa so tudi striktno voden narod. Skoraj v vsaki trgovini je uokvirjena slika šefa države, njihovega emirja Tamima bin Hamada Al Thanija.
“Katarci obožujemo našega emirja, ki zelo podpira šport in seveda tudi njegovo ekscelenco šejka Joaana Bin Hamada Al-Thanija, predsednika organizacijskega komiteja. Videli ste ga, kako se je veselil našega uspeha, na stezo je prišel pozdraviti športnike. Če so voditelji države ob nas nam to veliko pomeni, vodijo nas, predstavljajo nam vzor, tako ali tako pa je za nas šport način življenja.”
Nasvidenje, čez dve leti v ameriškem Eugeneu!
V tretji epizodi podkasta Cepelin sta Jure Natek in Uroš Volk gostila enega naših najboljših vratarjev Gorazda Škofa. Osrednja tema so bili prav vratarji, danski Niklas Landin je na tekmi proti Sloveniji pokazal, zakaj ga upravičeno razglašajo za najboljšega na svetu. Škof je pohvalil slovenskega debitanta Jožeta Baznika, hkrati pa izpostavil, da je težava slovenskih vratarjev v zadnjih letih predvsem ta, da izkušenj na klubski ravni ne nabirajo na najvišji ravni in v večini nimajo vodilnih vlog.
Slovenska reprezentanca se je v prvi tekmi proti Severni Makedoniji za zmago morala potruditi. Uvodne tekme so redko lahke, sploh na prvenstvih stare celine. Naslednji krog v Debrecenz pa prinaša povsem drugačen izziv – dvoboj proti prvemu favoritu turnirja, Danski. Dvakratni svetovni prvaki niso vesoljci, čeprav igrajo najboljši rokomet na svetu pravi Jure Natek, Cepelinu pa se je tokrat s severa Evrope pridružil tudi krožni napadalec Miha Žvižej, ki živi in igra na Danskem.
Konzervativni Mednarodni olimpijski komite težko sprejema novosti. Le tem je v glavnem namenjal vlogo predstavitvenih športov.
Z evropskim prvenstvom v rokometu (13.1. - 30.1.2022) se vrača tudi valovski rokometni podkast Cepelin. Nekdanji dolgoletni reprezentant Jure Natek in radisjki rokometni reporter Uroš Volk bosta sproščeno klepetala tudi o dogajanju na Madžarskem in Slovaškem v januarju.
2021 je bilo leto, ko so lahko mnogi dočakali svoje zamujene priložnosti. Večino lanskih prestavljenih dogodkov so letos spravili pod streho. Marsikdaj so si tekmovanja sledila kot po tekočem traku, saj so v koledar pogosto zgnetli tudi tista, ki so bila predvidena za letos. Mnogokrat je to tudi pomenilo, da so si slovenski športni uspehi sledili eden za drugim. Razburljivih, zapomljivih in srhljivih trenutkov je bilo na pretek. V športnem uredništvu Radia Slovenija smo v oddaji Šport v letu izpostavili nekaj izstopajočih. Od zlatih iskric najuspešnejših olimpijskih iger doslej do odbojkarsekga niza za katerega se je zdelo, da se nikoli ne bo končal.
22. letnik v marsičem spominja na dva najboljša slovenska skakalca. Kdo je Lovro Kos in kako je pristal v ekipi za svetovni pokal? Z njim je spregovoril Boštjan Reberšak.
Olimpijsko odštevanje do Pekinga 2022 začinjamo z razmislekom o tem, če bodo velike športne prireditve v prihodnje čedalje bolj (ne)odvisne od vremena.
Športna pot 23-letnega Tadeja Pogačarja je bogata, a še vedno skoraj na začetku. Že pred zmago na Tour de l'Aveniru, odskočni deski za prihodnje šampione Toura, je imel predpogodbo z moštvom Združenih arabskih Emiratov. Leta 2019 je na španski Vuelti nizal uspeh za uspehom - tri etapne zmage in skupno tretje mesto je bil iztržek nad vsemi pričakovanji. Na cestni dirki državnega prvenstva 2020, je bil Primož Roglič močnejši, v vožnji na čas na Pokljuki pa je Pogačar z zmago naredil nekakšen nesluteni uvod v poznejši preobrat na francoskem Touru. Ob začetku predzadnje etape – vožnje na čas – je imel Roglič 57 sekund prednosti pred Pogačarjem, toda 19. september 2020 bo ob epskem zasuku za vedno zapisan v svetovno kolesarsko zgodovino. Svojo drugo zmago na Touru je Tadej Pogačar osvojil z ogromno prednostjo več kot petih minut, po Touru pa je še v isti sapi osvojil tudi bronasto olimpijsko medaljo v Tokiu na cestni dirki – vsega šest dni po koncu v Parizu.
22-letnica že nekaj let velja za najboljšo športno plezalko na svetu. Letos je postala športnica leta v domovini. V Tokiu je upravičila vlogo favoritinje, a priznala, da je čutila velik pritisk, čeprav je v finalu pokosila s konkurenco.
Kdo in kako se še odloča za izvedbo olimpijskih iger? Zakaj je tradicionalnih zimskih športnih prizorišč vedno manj med organizatorji največjih iger na svetu?
V drugi oddaji serije pred zimskimi olimpijskimi igrami govorimo o vrednotah in načelih olimpijskega gibanja. Je res važno le sodelovati in ne zmagati? O vrlinah in predvsem poštenosti smo se pogovarjali z dr. Milanom Hosto.
Bo olimpijsko načelo - pomembno je sodelovati in ne zmagati, aktualno tudi v prihodnosti?
Do zimskih olimpijskih iger v Pekingu je še 54 dni. Z današnjim nedeljskim športnim popoldnevom začenjamo serijo oddaj, v katerih bomo razmišljali o trenutnem stanju olimpijskih iger in njihovi prihodnosti. V prvi oddaji se Matej Hrastar posveča prirediteljem iger, kdo so mesta in države, ki sploh še lako priredijo tako velik dogodek, kaj so njihovi motivi in kaj težave s katerimi se srečujejo.
Do zimskih olimpijskih iger v Pekingu je še 54 dni. Z današnjim nedeljskim športnim popoldnevom začenjamo serijo oddaj, v katerih bomo razmišljali o trenutnem stanju olimpijskih iger in njihovi prihodnosti. V prvi oddaji se Matej Hrastar posveča prirediteljem iger, kdo so mesta in države, ki sploh še lako priredijo tako velik dogodek, kaj so njihovi motivi in kaj težave s katerimi se srečujejo.
V torek se je na ledeniku nad Söldenom smrtno ponesrečil najbolj znan slovenski deskar na snegu Marko Grilc. Grilc je bil prva vzhodno evropska zvezda deskanja v prostem slogu, tako na tekmovanjih kot na filmih, prek katerih je svoj vpliv v teh krogih nenehno potrjeval v 30-ih letih, kolikor jih je prebil na snežni deski. Z njo je bil kot eno. Navdušil in navduševal je za ta šport številne mlade.
Pod največji uspeh lanske zime je podpisana ženska skakalna reprezentanca - na čelu z dobitnico velikega kristalnega globusa Niko Križnar in svetovno prvakinjo s srednje naprave Emo Klinec. Skakalke letos čaka rekordno število tekem z vrhuncema na Ljubnem, kjer bodo silvestrovale, in na olimpijskih igrah v Pekingu.
Slovenska alpinista Luka Stražar in Nejc Marčič sta v Himalaji v severozahodni steni gore Tsoboje preplezala novo smer, ki sta jo poimenovala Slovenska direktna. Izvedeli boste, kakšne težave sta imela pri vzponu, kakšne so razmere v Himalaji v času pandemije in komu sta najprej sporočila veselo novico o še enem uspehu.
Le 11 Slovencev je večkrat zaigralo za nogometno reprezentanco kot Jasmin Kurtić. Jasmin je z namsi spregovoril o svojih nogometnih začetkih in o tem, kaj je bilo odločilno, da Slovenija do konca ni bila v igri za preboj v Katar.
V zadnji oddaji o športnikih in njihovih naslednikih smo odšli na teniško igrišče, kjer nas je prijazno sprejel najboljši slovenski teniški igralec Aljaž Bedene. Na treningu se mu je pridružil še najboljši slovenski mladinec Bor Artnak, dijak tretjega letnika gimnazije iz Litije. Njegov največji uspeh sta zaenkrat osvojitvi dveh medalj na evropskem prvenstvu.
V Laškem se je začel zadnji dan prvega od dveh turnirjev Odprtega prvenstva Slovenije v namiznem tenisu. Na turnirju je nastopila tudi zelo močna kitajska reprezentanca.
Neveljaven email naslov