Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Smučarsko-skakalna karavana svetovnega pokala se bo v današnjem dopoldnevu preselila na zadnjo postajo 64. novoletne turneje, ki v svetu športa velja za enega najvplivnejših dogodkov na začetku vsakega leta. In to ne glede na to, da je le delček izjemno pestre ponudbe celotne sezone bojev za točke svetovnega pokala iz leta v leto. Selitev na zadnjo postajo je tokrat znova nekaj posebnega za slovenski tabor.
Za nekoga, ki nikdar ni doživel dogajanja ob novoletni skakalni turneji, je vse, kar spremlja teh deset dni od začetka na Bavarskem do zaključka na Solnograškem, skorajda nepojmljivo. V največji meri prav nič posebej na izstopa. Marsikje med sezono je precej bolje poskrbljeno tako za skakalce kot za vse tiste, ki spremljamo najboljše skakalce.
Tu bi vsaj sam izpostavil denimo poljske Zakopane ali pa polete na Kulmu, da ne omenjam zaključka v Planici, kamor na začetku pomladi vsi radi pridejo. Tudi zaradi poletov v razmerah, ki jih predvsem tedaj, ko gre za zares ugodne vetrove tokove lahko ponudi le dolina, ki je nedvomno najbolj južno prizorišče smučarskih skokov na Stari celini.
Turneja štirih skakalnic si je enostavno ustvarila svoje ime, čeprav na avstrijskem delu ne bo nikdar ponudila nekaj podobnega kot že omenjeni Kulm ali pa še bolj uveljavljeni nastopi alpskih smučarjev v svetu športa, kot so tisti v Kitzbuehlu ali pa na nočnih slalomih v Schladmingu in Flachauu.
Čeprav se je tudi v teh dneh v Innsbrucku, ki je četrto največje avstrijsko mesto, dalo videti marsikatero znano ime, ki jih na avstrijski sceni ne manjka, pa je to povsem neprimerljivo s tistim, kar ponujajo omenjene alpske tekme, sploh pa znamenito tekmovanje s Petelinjega grebena. Tudi Kulm s svetovnim prvenstvom v poletih bo že naslednji konec tedna ponudil domala vse, kar kaj velja v svetu avstrijskega jet-seta.
Je pa novoletna skakalna turneja tudi z vidika slovenskega športnega navdušenca eden izmed viškov vsakega leta. Ko pa se le-to začne tako kot letos, z dvema uvodnima zmagama slovenskega skakalnega junaka, pa je to še posebej na mestu.
Niti ob skupni zmagi Primoža Peterke, ki je v magični svet novoletnega tekmovanja stopil pred natanko dvema desetletjema, se kaj podobnega ni zgodilo. Skakalnica na Bergislu tudi med slovenskimi skakalci velja za eno najtežjih v celotnem tekmovalnem letu, toda tu je Peter Prevc po Primožu Ulagi in tudi prehitro pozabljenem Petru Žonti že tretji Slovenec z zmago.
Na preostalih treh se s tem slovenski skoki ne morejo pohvaliti. Tudi druga olimpijska naprava v Garmishu ima v analih vpisane tri slovenske zmage, ampak le dva zmagovalca. Oberstdorf in Bichofshofen, ki se ne ponašata z nazivom olimpijski, pa sta za zdaj še na seznamu, kjer slovenske dnevne zmage še nismo videli.
Že danes pa vemo, za morebitno na Solnograškem bomo morali počakati najmanj do srede, na tisto pod Senčno goro pa do začetka 65. izvedbe novoletnega skakalnega prestiža, kjer bo vse bolj očitno skupno zmago branil Peter Prevc.
Morda bo to nov izziv za vodilnega skakalca zime, njegovemu predhodniku iz slovenske skakalne šole to ni uspelo. Mu je pa nekaj, kar si bo Peter do konca sezone bolj želel, kot v naslednji zimi znova zmagati na turneji štirih skakalnic, ki so tako različne in s katerimi je potrebno opraviti v zgolj desetih dneh. Saj veste o čem govorim, o veliki kristalni krogli.
Smučarsko-skakalna karavana svetovnega pokala se bo v današnjem dopoldnevu preselila na zadnjo postajo 64. novoletne turneje, ki v svetu športa velja za enega najvplivnejših dogodkov na začetku vsakega leta. In to ne glede na to, da je le delček izjemno pestre ponudbe celotne sezone bojev za točke svetovnega pokala iz leta v leto. Selitev na zadnjo postajo je tokrat znova nekaj posebnega za slovenski tabor.
Za nekoga, ki nikdar ni doživel dogajanja ob novoletni skakalni turneji, je vse, kar spremlja teh deset dni od začetka na Bavarskem do zaključka na Solnograškem, skorajda nepojmljivo. V največji meri prav nič posebej na izstopa. Marsikje med sezono je precej bolje poskrbljeno tako za skakalce kot za vse tiste, ki spremljamo najboljše skakalce.
Tu bi vsaj sam izpostavil denimo poljske Zakopane ali pa polete na Kulmu, da ne omenjam zaključka v Planici, kamor na začetku pomladi vsi radi pridejo. Tudi zaradi poletov v razmerah, ki jih predvsem tedaj, ko gre za zares ugodne vetrove tokove lahko ponudi le dolina, ki je nedvomno najbolj južno prizorišče smučarskih skokov na Stari celini.
Turneja štirih skakalnic si je enostavno ustvarila svoje ime, čeprav na avstrijskem delu ne bo nikdar ponudila nekaj podobnega kot že omenjeni Kulm ali pa še bolj uveljavljeni nastopi alpskih smučarjev v svetu športa, kot so tisti v Kitzbuehlu ali pa na nočnih slalomih v Schladmingu in Flachauu.
Čeprav se je tudi v teh dneh v Innsbrucku, ki je četrto največje avstrijsko mesto, dalo videti marsikatero znano ime, ki jih na avstrijski sceni ne manjka, pa je to povsem neprimerljivo s tistim, kar ponujajo omenjene alpske tekme, sploh pa znamenito tekmovanje s Petelinjega grebena. Tudi Kulm s svetovnim prvenstvom v poletih bo že naslednji konec tedna ponudil domala vse, kar kaj velja v svetu avstrijskega jet-seta.
Je pa novoletna skakalna turneja tudi z vidika slovenskega športnega navdušenca eden izmed viškov vsakega leta. Ko pa se le-to začne tako kot letos, z dvema uvodnima zmagama slovenskega skakalnega junaka, pa je to še posebej na mestu.
Niti ob skupni zmagi Primoža Peterke, ki je v magični svet novoletnega tekmovanja stopil pred natanko dvema desetletjema, se kaj podobnega ni zgodilo. Skakalnica na Bergislu tudi med slovenskimi skakalci velja za eno najtežjih v celotnem tekmovalnem letu, toda tu je Peter Prevc po Primožu Ulagi in tudi prehitro pozabljenem Petru Žonti že tretji Slovenec z zmago.
Na preostalih treh se s tem slovenski skoki ne morejo pohvaliti. Tudi druga olimpijska naprava v Garmishu ima v analih vpisane tri slovenske zmage, ampak le dva zmagovalca. Oberstdorf in Bichofshofen, ki se ne ponašata z nazivom olimpijski, pa sta za zdaj še na seznamu, kjer slovenske dnevne zmage še nismo videli.
Že danes pa vemo, za morebitno na Solnograškem bomo morali počakati najmanj do srede, na tisto pod Senčno goro pa do začetka 65. izvedbe novoletnega skakalnega prestiža, kjer bo vse bolj očitno skupno zmago branil Peter Prevc.
Morda bo to nov izziv za vodilnega skakalca zime, njegovemu predhodniku iz slovenske skakalne šole to ni uspelo. Mu je pa nekaj, kar si bo Peter do konca sezone bolj želel, kot v naslednji zimi znova zmagati na turneji štirih skakalnic, ki so tako različne in s katerimi je potrebno opraviti v zgolj desetih dneh. Saj veste o čem govorim, o veliki kristalni krogli.
Letošnja sezona svetovnega prvenstva v motokrosu je ena najbolj izenačenih doslej. V boju za naslov prvaka so trije tekmovalci, med katerimi je tudi slovenski predstavnik Tim Gajser, na koledarju pa le še štiri dirke.
79. kolesarska dirka po Španiji se je začela s posamično vožnjo na čas. Osrednji slovenski adut za najvišja mesta je Primož Roglič, ki je eden najuspešnejših tekmovalcev v zgodovini dirke. Zasavec je dirko dobil v letih 2019, 2020 in 2021.
Poletni del sezone v smučarskih skokih se je začel v Courchevelu v Franciji, kjer žensko reprezentanco že vodi novi trener Jurij Tepeš.
Nogometaši Celja so se v 3. krogu kvalifikacij za uvrstitev v Evropsko ligo pomerili z irskimi prvaki iz Dublina, z ekipo Shamrock Rovers.
S tekmo prestižne narave med sedanjima zmagovalcema lige prvakov in evropske lige, Real Madridom in Atalanto, se je sinoči v Varšavi še uradno začela nova evropska klubska nogometna sezona.
Po koncu iger 33. olimpijade v Parizu so nekateri športniki med povratkom domov spisali zanimive zgodbe.
Dobra dva tedna smo bili zaprti v športnem mehurčku tisočerih barv, vonjev in okusov. Bolj kot to pa so nas privlačile kolajne. Za uspehom se je gnalo 11.000 športnic in športnikov.
Ko je Janja Garnbret v steni, je videti enostavno, včasih celo igraje. A resnica je precej drugačna. Za lahkotnostjo so ure trdega dela, osredotočenosti, tudi solz.
Slovenija je lovila svetovne prvake Dance, se jim približala le na gol zaostanka, v zadnjih trenutkih olimpijskega polfinala pa izenačenje ni uspelo.
Toni Vodišek ohranja najboljše izhodišče pred nadaljevanjem finala v razredu formula kite. Še enkrat več pa se je izkazalo, kako nepredvidljiv šport je jadranje.
Nekdanji rokometaš Kristijan Čeh na olimpijskem stadionu ni vrgel dovolj daleč, da bi osvojil eno od razpoložljivih medalj. V igri zanjo pa ostajajo slovenski rokometaši, ki so s 33 : 28 premagali Norveško. Pred 25.000 gledalci so podaljšali svoje bivanje v olimpijski vasi, sicer ne tisti, ki smo jo največkrat omenjali.
Janja Garnbret poskuša postati prva športna plezalka z dvema zlatima olimpijskima kolajnama.
Poljaki so končali sanje slovenskih odbojkarjev v Parizu. Boleč poraz pa ne pomeni, da odbojkarji niso zmagovalci.
Jadralci imajo svoj Pariz v Marseillu. Nastope v jadralskem razredu formula kite je uspešno začel Toni Vodišek.
Jan Tratnik je pristal na končnem osmem mestu dolge cestne preizkušnje, kar je četrta najboljša olimpijska uvrstitev slovenskih kolesarjev v zgodovini.
Slovenski odbojkarji so za prvo mesto v predtekmovalni skupini A premagali gostitelje olimpijskih iger, aktualne zmagovalce lige narodov in branilce olimpijskega zlata Francoze. Napetost v dvorani z 12.500 sedeži bi lahko rezal.
Slovenske rokometašice so po porazu z Nemčijo izgubile tudi proti Norveški, prikazale pa precej boljšo igro. Še vedno ohranjajo možnosti za napredovanje v četrtfinale.
Na olimpijskih igrah tekmujejo le najboljši. Navijači znajo vrhunske nastope nagraditi, ne glede na uro, nacionalnost športnikov ali vremenske pogoje.
V športu se veliko ne da narediti čez noč. Razmislek o razmerah v domačem judu ob zlati olimpijski kolajni Andreje Leški.
Neveljaven email naslov