Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Pisatelj, satirik, pesnik, oporečnik, inženir kemije Boris Fakin, znan po svojem psevdonimu Igor Torkar je veliko svojih bridkih izkušenj in trpkih spoznanj prelil v poezijo, ironijo in sarkastičen smeh v številnih odrskih delih, nedvomno pa se je v zgodovino zapisal z romanom Umiranje na obroke.
Leta 1983 je z njim zarezal v zablode naše politične polpreteklosti katere tragični akter je bil tudi sam, saj ga je "od zmage notorično objestna mati domovina nedolžnega zaprla in po štirih letih spustila na pogojno svobodo."
Kljub strašni življenski izkušnji je uspel ohranjati humor in zvestobo humanizmu in slovenstvu. Veselje do življenja, ki ga je sijajno opisal v Baladi o smehu, je ohranil tudi v pozni starosti. Ob njegovi devetdesetletnici, 13. oktobra 2003 ga je na njegovem domu v Rožni dolini obiskala Mija Škrabec Arbanas.
Na prvi dan novega leta 2004 je po hujši bolezni umrl.
Pisatelj, satirik, pesnik, oporečnik, inženir kemije Boris Fakin, znan po svojem psevdonimu Igor Torkar je veliko svojih bridkih izkušenj in trpkih spoznanj prelil v poezijo, ironijo in sarkastičen smeh v številnih odrskih delih, nedvomno pa se je v zgodovino zapisal z romanom Umiranje na obroke.
Leta 1983 je z njim zarezal v zablode naše politične polpreteklosti katere tragični akter je bil tudi sam, saj ga je "od zmage notorično objestna mati domovina nedolžnega zaprla in po štirih letih spustila na pogojno svobodo."
Kljub strašni življenski izkušnji je uspel ohranjati humor in zvestobo humanizmu in slovenstvu. Veselje do življenja, ki ga je sijajno opisal v Baladi o smehu, je ohranil tudi v pozni starosti. Ob njegovi devetdesetletnici, 13. oktobra 2003 ga je na njegovem domu v Rožni dolini obiskala Mija Škrabec Arbanas.
Na prvi dan novega leta 2004 je po hujši bolezni umrl.
Ne zgodi se pogosto, da bi se imena slovenskih znanstvenikov zasvetila v kateri izmed prestižnih revij družine Nature, a pred približno mesecem dni se je.
O največji nagradi, ki so jo slovenski arhitekti kadarkoli doslej dosegli v svetu.
Škandal pri umetnostnem drsanju, ki ga je s prve roke spremljala Slovenka, Tjaša Andree Prosenc.
V Vancouvru je eden od letošnjih slovenskih upov za olimpijsko medaljo nastopal še za drugo državo, svojo domovino. Govorimo seveda o Jakovu Faku, ki pa je bil že pred prejšnjimi igrami na nek način član slovenske reprezentance. Z njo je ves čas treniral in bil deležen polne podpore tudi ob tem, ko je v šprintu Klemenu Bauerju odnesel bronasto medaljo.
Jazz glasbenik Igor Matković o svojem ustvarjanju in pomanjkanju institucionalne ureditve področja organizacije in promocije glasbenikov
Norvežan je na treh nastopih v Albertvillu, Lillehammerju in Naganu zbral 12 medalj, od tega osem zlatih.
S 15 zmagami v svetovnem pokalu in dvema kristalnima globusoma še vedno najboljši slovenski skakalec vseh časov. V letih 1997 in 1998 je bil v šampionski formi, a v Naganu ni prišel do olimpijskega odličja. Na svoj, oziroma bolje rečeno moštveni olimpijski trenutek je moral počakati še štiri leta in se po kriznih sezonah z reprezentanti v Salt Lake Cityu veselil brona.
Legendarni Bojan Križaj je bil najbližje olimpijski medalji v Lake Placidu leta 1980. V veleslalomu je medaljo zgrešil za dve stotinki, v slalomu pa je v čudnih okoliščinah odstopil.
Slovenski smučarski tekači imajo dolgo zgodovino nastopanja na zimskih olimpijskih igrah. Najbolj pa izstopa seveda bronasta medalja Petre Majdič v Vancouvru leta 2009, ki je imela skoraj tragično predigro ...
Neveljaven email naslov