Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
V Portorožu se je danes sklenila Mednarodna konferenca Jedrska energija za novo Evropo, na kateri je sodelovalo nekaj manj kot 200 udeležencev iz 25 držav, ki so se strinjali, da je jedrska energija trajnosten nizkoogljični vir energije v prihodnosti, ob tem pa so poudarili nujnost tesnega sodelovanja strokovnjakov z vseh področij za koristno in varno uporabo te energije. Na zadnji dan konference je veliko pozornosti požel vodja fuzijskega programa pri francoskem komisariatu za jedrske in alternativne vire energije Jerome Bucalossi, ki je v pogovoru za Val 202 poudaril novosti na področju fuzijske tehnologije.
V Franciji so poleti zagnali sestavljanje poskusnega fuzijskega reaktorja Iter, ki bi lahko sredi stoletja začel proizvodnjo električne energije
V Portorožu je ta teden potekala Mednarodna konferenca Jedrska energija za novo Evropo, na kateri je sodelovalo nekaj manj kot 200 udeležencev iz 25 držav, ki so se strinjali, da je jedrska energija trajnosten nizkoogljični vir energije v prihodnosti, ob tem pa so poudarili nujnost tesnega sodelovanja strokovnjakov z vseh področij za koristno in varno uporabo te energije.
Zadnji dan konference je veliko pozornosti požel vodja fuzijskega programa pri francoskem komisariatu za jedrske in alternativne vire energije Jerome Bucalossi, ki je v pogovoru za Val 202 preletel novosti na področju gradnje poskusnega fuzijskega reaktorja Iter, ki nastaja na jugu Francije. Julija so namreč reaktor po desetletjih prizadevanj in študij vendarle začeli sestavljati. "Gre za zelo pomembno obdobje, saj smo začeli julija sestavljati največji fuzijski reaktor na svetu, komponente prihajajo iz vsega sveta, med njimi velja posebej izpostaviti tako imenovani kriostat, ki bo meril 30 metrov v premeru, njegova naloga pa bo vzdrževanje zelo nizke temperature reaktorja."
Omenil je tudi izjemno dovršene elektromagnete, med njimi so nekateri tudi tako močni, da bi lahko s svojo magnetno močno dvignili celo transportno letalo. "V naslednjih letih bomo skušali to izjemno kompleksno sestavljenko sestaviti, prave poskuse naj bi začeli konec leta 2025, polno moč pa naj bi reaktor dosegel desetletje pozneje."
Dele so pripeljali iz več tovarn po svetu, nekateri tehtajo po več sto ton, pri sestavljanju pa bo skupno sodelovalo več kot 2000 ljudi. Če bo naprava delovala, bo to pomenilo razvoj vira brezogljične energije, ki ne onesnažuje in je obenem še varen. Hkrati pa je vse skupaj še vedno v zraku – Iter si lahko na neki način predstavljajo kot megalomansko zver, za katero nihče ne ve, kako se bo obnašal. Začenši s temperaturo plazme, ki bo v njegovi notranjosti zares visoka. "V samem jedru Itra pričakujemo, da se bo plazma segrela do 150 milijonov stopinj Celzija. V naši poskusni napravi v okviru projekta West (*projekt West – nadgrajeni tokamak, torej naprava za proizvodnjo fuzijske energije, v katerem bodo skušali izpopolniti pogoje, ki nastanejo v reaktorju na robu plazme in natančno preučiti vpliv vroče plazme na steno) se lahko približamo tretjini te vrednosti, medtem ko lahko v Veliki Britaniji v tako imenovanem obratu Jet že razvijejo temperaturo do 100 milijonov stopinj. To je precej bolj vroče kot na Soncu."
Iter bi po pričakovanjih lahko proizvedel 500 megavatov toplotne energije, kar je enakovredno 200 megavatom električne energije in dovolj za oskrbo okoli 200 000 gospodinjstev. Kdaj pa je njegov zagon realno pričakovati? "Zelo težko je danes napovedovati te reči, sploh ker je veliko odvisno od rezultatov, ki nam jih bo dal Iter. Če bo vse teklo gladko, lahko začetek proizvodnje električne energije pričakujemo do sredine stoletja. Vse skupaj pa se lahko seveda tudi zamakne. A trenutno je zelo nerealistično pričakovati kakršnokoli komercialno uporabo fuzijske energije pred sredino stoletja."
V Portorožu se je danes sklenila Mednarodna konferenca Jedrska energija za novo Evropo, na kateri je sodelovalo nekaj manj kot 200 udeležencev iz 25 držav, ki so se strinjali, da je jedrska energija trajnosten nizkoogljični vir energije v prihodnosti, ob tem pa so poudarili nujnost tesnega sodelovanja strokovnjakov z vseh področij za koristno in varno uporabo te energije. Na zadnji dan konference je veliko pozornosti požel vodja fuzijskega programa pri francoskem komisariatu za jedrske in alternativne vire energije Jerome Bucalossi, ki je v pogovoru za Val 202 poudaril novosti na področju fuzijske tehnologije.
V Franciji so poleti zagnali sestavljanje poskusnega fuzijskega reaktorja Iter, ki bi lahko sredi stoletja začel proizvodnjo električne energije
V Portorožu je ta teden potekala Mednarodna konferenca Jedrska energija za novo Evropo, na kateri je sodelovalo nekaj manj kot 200 udeležencev iz 25 držav, ki so se strinjali, da je jedrska energija trajnosten nizkoogljični vir energije v prihodnosti, ob tem pa so poudarili nujnost tesnega sodelovanja strokovnjakov z vseh področij za koristno in varno uporabo te energije.
Zadnji dan konference je veliko pozornosti požel vodja fuzijskega programa pri francoskem komisariatu za jedrske in alternativne vire energije Jerome Bucalossi, ki je v pogovoru za Val 202 preletel novosti na področju gradnje poskusnega fuzijskega reaktorja Iter, ki nastaja na jugu Francije. Julija so namreč reaktor po desetletjih prizadevanj in študij vendarle začeli sestavljati. "Gre za zelo pomembno obdobje, saj smo začeli julija sestavljati največji fuzijski reaktor na svetu, komponente prihajajo iz vsega sveta, med njimi velja posebej izpostaviti tako imenovani kriostat, ki bo meril 30 metrov v premeru, njegova naloga pa bo vzdrževanje zelo nizke temperature reaktorja."
Omenil je tudi izjemno dovršene elektromagnete, med njimi so nekateri tudi tako močni, da bi lahko s svojo magnetno močno dvignili celo transportno letalo. "V naslednjih letih bomo skušali to izjemno kompleksno sestavljenko sestaviti, prave poskuse naj bi začeli konec leta 2025, polno moč pa naj bi reaktor dosegel desetletje pozneje."
Dele so pripeljali iz več tovarn po svetu, nekateri tehtajo po več sto ton, pri sestavljanju pa bo skupno sodelovalo več kot 2000 ljudi. Če bo naprava delovala, bo to pomenilo razvoj vira brezogljične energije, ki ne onesnažuje in je obenem še varen. Hkrati pa je vse skupaj še vedno v zraku – Iter si lahko na neki način predstavljajo kot megalomansko zver, za katero nihče ne ve, kako se bo obnašal. Začenši s temperaturo plazme, ki bo v njegovi notranjosti zares visoka. "V samem jedru Itra pričakujemo, da se bo plazma segrela do 150 milijonov stopinj Celzija. V naši poskusni napravi v okviru projekta West (*projekt West – nadgrajeni tokamak, torej naprava za proizvodnjo fuzijske energije, v katerem bodo skušali izpopolniti pogoje, ki nastanejo v reaktorju na robu plazme in natančno preučiti vpliv vroče plazme na steno) se lahko približamo tretjini te vrednosti, medtem ko lahko v Veliki Britaniji v tako imenovanem obratu Jet že razvijejo temperaturo do 100 milijonov stopinj. To je precej bolj vroče kot na Soncu."
Iter bi po pričakovanjih lahko proizvedel 500 megavatov toplotne energije, kar je enakovredno 200 megavatom električne energije in dovolj za oskrbo okoli 200 000 gospodinjstev. Kdaj pa je njegov zagon realno pričakovati? "Zelo težko je danes napovedovati te reči, sploh ker je veliko odvisno od rezultatov, ki nam jih bo dal Iter. Če bo vse teklo gladko, lahko začetek proizvodnje električne energije pričakujemo do sredine stoletja. Vse skupaj pa se lahko seveda tudi zamakne. A trenutno je zelo nerealistično pričakovati kakršnokoli komercialno uporabo fuzijske energije pred sredino stoletja."
Tomaž Konrad je pomočnik direktorja pri Evropskem združenju za teritorialno sodelovanje Gorica, Nova Gorica in Šempeter-Vrtojba (EZTS). Ponosen je na pilotno možnost, da občani v slovenskih občinah izvedejo 21 storitev v sosednji italijanski občini in obratno. Na ta način se kaže povezovanje, ki je tu nujno. Pripravljajo še ostale socialne projekte, kot sta brv čez Sočo in kolesarska pot. V prihodnosti vidijo tudi možnost tega, da se zdravstvene storitve ne podvajajo med Novo Gorico in Gorico, ampak se naredi komplementaren projekt.
Novogoričan Gregor Božič je raziskovalec starih sadnih sort in filmski režiser. Njegov celovečerec Zgodbe iz kostanjevih gozdov je bil slovenski kandidat za oskarja za tujejezični film. Trenutno svojo zgodbo starih sadežev nadaljuje kot rezident štipendist na francoskem inštitutu moderne umetnosti v Lillu. Za Evropsko prestolnico obeh Goric je pripravil virtualni zemljevid Atlas pozabljenih sadovnjakov. Z njim se je srečala Nina Zagoričnik.
Odpravili smo se tudi med dišeče vrtnice v center mesta. Te v centru mesta zacvetijo prav zdaj, v drugi polovici maja, občudujemo pa jih lahko vse tja do novembra. V svoji trgovini, kjer ponujajo številne izdelke z vonjem in okusom po vrtnicah, nas je sprejela Katja Kogej, predsednica Goriškega društva ljubiteljev vrtnic.
V duhu Evropske prestolnice kulture 2025 debatiramo o programu in prostorskih spremembah Nove Gorice. Kakšno dediščino nam bo zapustila? Razmišljamo pa tudi o meji in o Epicentru EPIK. Gostje in gost oddaje: Neda Rusjan Bric, umetniška vodja, Vesna Humar, koodinatorka, dr. Kaja Širok, zgodovinarka, in Simon Mokorel, svetovalec župana za evropske in nacionalne projekte.
Nina Zgoričnik v družbi arhitektov Tomaža Vuge, rojenega Solkanca, ki je spremljal rojstvo Nove Gorice, in Novogoričana Mihe Rijavca, odkriva zgodovinski razvoj mesta, nove možnosti razvoja in vizijo mladih ustvarjalcev.
Danes vam bomo iz različnih zornih kotov predstavili Novo Gorico. Mnogih, ki jih bo zdajle omenila tudi izkušena turistična vodnica Evelin Bizjak, ki nas pelje na tri in pol minutni sprehod po mestu, tako kot pelje turistične skupine.
Igorja Saksido odrasli poznajo kot literarnega zgodovinarja, mladi pa ga prej prepoznajo v vlogi predavatelja, ki snov rad kdaj pa kdaj poda v verzih ali zarepa v šolskem učnem načrtu predvidoma pesem. No, marsikdo pa ne ve, da njegove korenine segajo tudi v goriške konce. Zato smo tudi njega vprašali, kako gleda na svoje mesto danes.
Nova Gorica je v mladih letih dom predstavljala tudi Ervinu Hladniku Milharčiču, priznanemu novinarju, ki trenutno slovi kot izjemen pisec reportaž za časopisno hišo Dnevnik. V svoji bogati novinarski karieri je poročal s številnih vojnih območij na Bližnjem vzhodu, nekaj časa pa je kot novinar deloval v Kairu in nato v Jeruzalemu. Hkrati je eden tistih, ki je lepote Nove Gorice prepoznal šele, ko je obmejno mesto zapustil.
Razmišljanje o svojem rojstnem mestu je z nami delila tudi Mojca Širok, dolgoletna novinarka informativnega programa Radiotelevizije Slovenija. Kar 13 let se je javljala kot dopisnica iz Vatikana in Italije, trenutno pa je že drugo leto dopisnica iz Bruslja. Kljub dolgim letom, ki jih je preživela zdoma, se zelo rada spominja kraja, kjer je odraščala. Nova Gorica je njeno mesto.
Z velikim mitingom so 13. junija 1948 vzidali temeljni kamen za prvi nov objekt v Novi Gorici, štirinadstropni stanovanjski blok nasproti današnjega doma upokojencev. Postopoma so jih na današnji Kidričevi, Trubarjevi in Rutarjevi zgradili deset, že desetletja pa so med Novogoričani znani kot - ruski bloki. In v enem od njih je živel tudi Iztok Mlakar.
Tako se svoje mladosti spominja Igor Vidmar, skorajda vedno v črno oblečen novinar, glasbeni promotor, menedžer, producent, politični aktivist in komentator.
Predstavljajte si mobilno mini pivovarno, ki lahko pripomore k trajnostnemu razvoju gospodarjenja tako, da pot med varilcem piva in njegovim odjemalcem skrajša na približno dva metra. Takšen sistem so razvili v družinskem podjetju Šrkrlj d. o. o. Gosti pogovora so direktor družinskega podjetja Marko Škrlj, dr. Marko Likon, kemijski tehnolog in razvojni inženir v podjetju ter vodja prodaje Uroš Zorn. O procesu superkritične ekstrakcije, trendih izvoza v tujino in dobi, ki jo boste morali počakati, da boste iz svojega pivskega sodčka lahko poskusili hmeljsko stvaritev.
Člani skupine Maneskin so tisti rokerji, ki so s 65. tekmovanja za pesem Evrovizije domov odšli z zmago. Stari so od 18 do 22 let, svojo samozavest pripisujejo igranju na ulicah Rima, kjer so začeli svojo glasbeno pot.
O novih načinih promoviranja tekmovalnih skladb, o vlogerjih in o tem, kako delujejo stavnice, govori Klavdija Kopina, poznavalka zakulisja Eme in Evrovizije, sicer pa vodja programskih projektov na našem Multimedijskem centru, ki vstop države na stavnico primerja z vstopom nove kriptovalute na trg.
Anja Bukudur in Ivan Mangani sta slovensko-italijanski par, ki je po večletnih preučevanjih pogojev uresničil drzno idejo in v Posočju začel gojiti prvi pravi slovenski žafran pod blagovno znamko žafran Tolmin. Za razliko od spomladanskega žafrana pravi žafran cveti oktobra, ko ročno poberejo in očistijo nitke te najdražje in ene najstarejših začimb na svetu.
Nasilje v Izraelu in Palestini se nadaljuje, diplomati in mednarodna skupnost pozivajo obe strani k prekinitvi ognja, v ozadju in pogosto spregledana pa ostajajo življenja Palestincev na Zahodnem bregu in v Gazi. Z Ano Tasič, ki je kot prostovoljka delovala v palestinskih begunskih taboriščih, se pogovarjamo o žrtvah enega najdlje trajajočih konfliktov, o njenem pogledu na poročanje zahodnih medijev in odzivih na spopade v zadnjih tednih.
Matej Vranič je poklicni fotograf in filmar, ki najbolj uživa, ko dela fotografske ali video zgodbe, povezane z živalmi, za kar je leta 2017 dobil tudi naziv najboljši naravoslovni fotograf. Njegovi protagonisti samostojnih reportaž za slovensko izdajo revije National Geographic so bile slovenske žabe, divje živali v mestu in različne ptice. Prav o pticah Šaleške doline je 2018 posnel svoj prvi dokumentarni film Ptice jezer, njihova vrnitev. Jeseni pa bo premiero doživel njegov drugi naravoslovni dokumentarni film Divja Slovenija o manj pogosto izpostavljenih vrstah sesalcev, ptic, plazilcev, rib, dvoživk, žuželk in rastlin. Danes je premiero doživel napovednik za film, na Facebok strani Divja Slovenija in Živim z NATURO 2000 pa je na voljo tudi posnetek današnjega pogovora s celotno filmsko ekipo.
Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami v sodelovanju z mrežo SCORE, ki so se ji leta 2017 pridružili tudi raziskovalci z Odseka za znanosti o okolju Instituta Jožef Stefan, je danes objavil rezultate mednarodne raziskave o uporabi prepovedanih drog za leto 2020. Uporabo teh v ciljni populaciji ocenjujejo s pristopom, ki se imenuje epidemiologija odpadnih vod. Ta temelji na kemijski analizi odpadne vode na vsebnost posameznih drog ali njihovih izločenih proizvodov presnove. Več nam je povedala prof. dr. Ester Heath z odseka za znanosti o okolju na Institutu Jožef Stefan.
Neveljaven email naslov