Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
ne zamudite začinjene glose Marka Radmiloviča!
Na veliko veselje obeh rednih poslušalcev se tudi v naši strogi oddaji za nekaj tednov prepustimo prazničnemu razpoloženju. Omilimo skrajna stališča in se sproščeno podajmo v bleščavo lučk.
Pomembnost mest in vasi se decembra meri po številu lučk. V veliko veselje trgovcev z elektriko so vsi drogovi, vse javne stavbe, vsi mostovi in vsi historični objekti prekriti z lučkami. Čim več lučk ima mesto, tem bolj je pomembno. In seveda nihče ne prehiti prestolnice! Potovanje v Ljubljano na lučke se je v zadnjih letih vzpostavilo kot eno velikih slovenskih romanj. Provinca se v prestolnici ne naslaja nad muzeji in gledališči, niti nad gradom in Prešernom, niti nad Tromostovjem in NUK-om, niti nad plinskimi avtobusi in modnimi lokali … provinca v Ljubljani občuduje lučke. Romanje v Ljubljano na lučke se je pridružilo krofom na Trojanah, Mariji na Brezju in Ikei v Celovcu kot ena najbolj svetih poti slovenskega naroda.
Da ne bi izzvenelo cinično ali bog ne daj celo sarkastično: praznično okrašena Ljubljana je resnično prekrasna in gen, ki smo ga ljudje podedovali od vešč, poskrbi, da turistični delavci v prestolnici služijo milijone, kult župana pa se že ozira za primernim trgom, na katerega bi še za življenja postavili doprsni kip.
Z božično okrasitvijo ni nič narobe, razen dejstva, da je nepotrebna. Oziroma da bi morala biti decembrska energetska potrata visoko na lestvici problemov podnebne konference v Parizu.
Za začetek analize se je treba vprašati, kaj sploh je božično-novoletno razpoloženje. Na originalnih dokumentih, risbah in fotografijah ob prazničnih likih Miklavža, dedka Mraza in Božička praviloma ne manjkata osnovna praznična elementa, to sta sneg in mraz. Sneg in mraz sta osnovna gradnika zimskih praznikov, kot sta morje in sonce osnovna gradnika poletnega dopusta. V snegu in mrazu je potrebna ena sama lučka, pa je praznično razpoloženje zagotovljeno. Če poenostavimo: vsak centimeter snega več in vsaka stopinja Celzija manj z lahkoto nadomestita gigavat energije za lučke. Ljubljana v snegu z zaledenelo Ljubljanico in škripajočim mrazom bi bila veliko bolj praznično čarobna, kot je klavrno utopljena v oceanu lučk, ki brlijo v jesensko vlago … Z nostalgijo se spominjamo nekdanjega prazničnega razpoloženja: sneg, mraz, nekaj stojnic z blagoslovljeno medico, ki jo je danes tako nasilno izrinilo banalno kuhano vino; popoldne, ki se izlije v večer, mraz v okončinah in toplota v srcu ter pozabljena darila na avtobusu – pa je božično-novoletna idila popolna.
A vse to so nam vzele podnebne spremembe!
Izrečene klevete je dokaj lahko preveriti. Potrebujemo strahovitega inkasanta Pepeta Lučko iz Zvezdice Zaspanke in njegov: »Fc, pa bo tema!« V neosvetljeni Ljubljani praznično razpoloženje avtomatično izgine.
Kakšne praznike živimo, če si jih vbrizgavamo v žilo s kilovati? Kajti zaslepljenost z lučkami počasi že postaja odvisnost. Osvetlitev traja vse dlje, širi se iz središča mesta v predmestje, kljub zamenjavi tehnologije pa so stroški prazničnih diskotek še vedno izjemno visoki.
Ker smo obljubili, da bomo danes opustili nataknjeno kritizerstvo, samo preprosta ugotovitev: redko se zgodi, da občine tako intenzivno in s takšnim uspehom investirajo javni denar naravnost v srečo svojih občanov. Kajti tisoči, ki se sprehajajo po mestnih ulicah, so ob občudovanju lučk srečni. Srečni so turistični delavci, srečni so pobiralci parkirnine, srečni so trgovci in srečni so otroci … Tako kljub vsemu logično vprašanje: kakšna vrste je potemtakem praznična sreča, če je odvisna od električne vtičnice? Ali še drugače: čim bolj se razsvetljujemo, tem dlje smo od razsvetljenstva!
Povsem ekonomsko oportuno je, da so najlepša mesta na svetu v prazničnem času še bolj najlepša … a kot podobna najlepša mesta se bo morala tudi Ljubljana odločiti, ali praznične lučke s seboj prinašajo samo svetlobo za obiskovalce ali skrivajo v sebi tudi kaj vsebine za prebivalce.
750 epizod
Glosa Marka Radmiloviča, začinjena s prefinjenim smislom za humor, ki je enostavno ne smete preslišati!
ne zamudite začinjene glose Marka Radmiloviča!
Na veliko veselje obeh rednih poslušalcev se tudi v naši strogi oddaji za nekaj tednov prepustimo prazničnemu razpoloženju. Omilimo skrajna stališča in se sproščeno podajmo v bleščavo lučk.
Pomembnost mest in vasi se decembra meri po številu lučk. V veliko veselje trgovcev z elektriko so vsi drogovi, vse javne stavbe, vsi mostovi in vsi historični objekti prekriti z lučkami. Čim več lučk ima mesto, tem bolj je pomembno. In seveda nihče ne prehiti prestolnice! Potovanje v Ljubljano na lučke se je v zadnjih letih vzpostavilo kot eno velikih slovenskih romanj. Provinca se v prestolnici ne naslaja nad muzeji in gledališči, niti nad gradom in Prešernom, niti nad Tromostovjem in NUK-om, niti nad plinskimi avtobusi in modnimi lokali … provinca v Ljubljani občuduje lučke. Romanje v Ljubljano na lučke se je pridružilo krofom na Trojanah, Mariji na Brezju in Ikei v Celovcu kot ena najbolj svetih poti slovenskega naroda.
Da ne bi izzvenelo cinično ali bog ne daj celo sarkastično: praznično okrašena Ljubljana je resnično prekrasna in gen, ki smo ga ljudje podedovali od vešč, poskrbi, da turistični delavci v prestolnici služijo milijone, kult župana pa se že ozira za primernim trgom, na katerega bi še za življenja postavili doprsni kip.
Z božično okrasitvijo ni nič narobe, razen dejstva, da je nepotrebna. Oziroma da bi morala biti decembrska energetska potrata visoko na lestvici problemov podnebne konference v Parizu.
Za začetek analize se je treba vprašati, kaj sploh je božično-novoletno razpoloženje. Na originalnih dokumentih, risbah in fotografijah ob prazničnih likih Miklavža, dedka Mraza in Božička praviloma ne manjkata osnovna praznična elementa, to sta sneg in mraz. Sneg in mraz sta osnovna gradnika zimskih praznikov, kot sta morje in sonce osnovna gradnika poletnega dopusta. V snegu in mrazu je potrebna ena sama lučka, pa je praznično razpoloženje zagotovljeno. Če poenostavimo: vsak centimeter snega več in vsaka stopinja Celzija manj z lahkoto nadomestita gigavat energije za lučke. Ljubljana v snegu z zaledenelo Ljubljanico in škripajočim mrazom bi bila veliko bolj praznično čarobna, kot je klavrno utopljena v oceanu lučk, ki brlijo v jesensko vlago … Z nostalgijo se spominjamo nekdanjega prazničnega razpoloženja: sneg, mraz, nekaj stojnic z blagoslovljeno medico, ki jo je danes tako nasilno izrinilo banalno kuhano vino; popoldne, ki se izlije v večer, mraz v okončinah in toplota v srcu ter pozabljena darila na avtobusu – pa je božično-novoletna idila popolna.
A vse to so nam vzele podnebne spremembe!
Izrečene klevete je dokaj lahko preveriti. Potrebujemo strahovitega inkasanta Pepeta Lučko iz Zvezdice Zaspanke in njegov: »Fc, pa bo tema!« V neosvetljeni Ljubljani praznično razpoloženje avtomatično izgine.
Kakšne praznike živimo, če si jih vbrizgavamo v žilo s kilovati? Kajti zaslepljenost z lučkami počasi že postaja odvisnost. Osvetlitev traja vse dlje, širi se iz središča mesta v predmestje, kljub zamenjavi tehnologije pa so stroški prazničnih diskotek še vedno izjemno visoki.
Ker smo obljubili, da bomo danes opustili nataknjeno kritizerstvo, samo preprosta ugotovitev: redko se zgodi, da občine tako intenzivno in s takšnim uspehom investirajo javni denar naravnost v srečo svojih občanov. Kajti tisoči, ki se sprehajajo po mestnih ulicah, so ob občudovanju lučk srečni. Srečni so turistični delavci, srečni so pobiralci parkirnine, srečni so trgovci in srečni so otroci … Tako kljub vsemu logično vprašanje: kakšna vrste je potemtakem praznična sreča, če je odvisna od električne vtičnice? Ali še drugače: čim bolj se razsvetljujemo, tem dlje smo od razsvetljenstva!
Povsem ekonomsko oportuno je, da so najlepša mesta na svetu v prazničnem času še bolj najlepša … a kot podobna najlepša mesta se bo morala tudi Ljubljana odločiti, ali praznične lučke s seboj prinašajo samo svetlobo za obiskovalce ali skrivajo v sebi tudi kaj vsebine za prebivalce.
Težava, s katero se spopade uporabnik medijskih vsebin okoli prvega aprila, je, kako prepoznati, katera izmed novic je prvoaprilska šala. Včasih je bilo preprosto. Danes je zadeva veliko težja. Vse, kar objavijo mediji kot prvoaprilsko šalo, je v tem ponorelem svetu tudi mogoče in verjetno.
Ker ne-govor našega predsednika vlade v evropskem parlamentu kar noče z jedilnika, si je vsa šarada zaslužila našo analizo. Glosa Marka Radmiloviča, začinjena s prefinjenim smislom za humor, ki je enostavno ne smete preslišati!
Ponovno smo padli na realna tla, kjer je naš dvomilijonski kibuc sicer čudovito lep, a hkrati čudovito nepomemben. In ponovno je naša mednarodna pozicija v rokah, nogah in mišicah naših športnikov. Razen če …?
Kot da svet nima že dovolj problemov, se približuje še maturantska parada. Simbol za skladovnico težav in frustracij se bliža s hitrostjo koledarja; ob tem da je, najbrž zaradi globalnega segrevanja, letošnji paradni prepir prišel občutno prej kot po navadi.
O zastavo-vstopnici in nekaj zanimivih razpravah, ki jih takšna praksa prinaša oziroma vzpodbuja.
"Kamor vsi, tja tudi mi!" V iskanje makete torej. Tiste makete, ki ponazarja veličastnost drugega tira. A iskali je ne bomo prozaično, kot to počnejo običajni mediji, temveč s slogom in dostojanstvom. Kajti do danes je že očitno, da ne gre samo za maketo; za izdelek iz kovine, lesa, nekaj žic in tekočih kristalov, temveč gre za mogočen simbol. Glosa Marka Radmiloviča, začinjena s prefinjenim smislom za humor, ki je enostavno ne smete preslišati!
Slovenijo je pretresel dogodek, ko je poslanec v trgovini izmaknil sendvič. In nato na parlamentarnem zasedanju povedal, da ga je. Kolikor ste se o dogodku že podučili, koliko ogorčenih komentarjev ste prebrali, koliko ogorčenih komentarjev ste napisali, koliko ogorčenih kavic ste ob dogodku posrkali – resne in temeljite analize dogodka pa še niste slišali. Na vašo srečo sta tu Val 202 in naša skromna oddaja.
Domoljuben kronist ima zadnje dni veliko dela. Slovenski športni, še posebej smučarski uspehi si sledijo eden drugemu in med spremljanjem tekem ostane za poglobljene analize le malo časa. Pa je kaj videti; najprej je tu velika sprememba v novinarskem dojemanju instituta smučarskega uspeha. »Brez solz sreče se mi ne vračaj,« grmijo uredniški bogovi in potem so reporterji razpeti med orgazmom in nerodnostjo, ko se šampioni prepustijo čustvom.. Danes zbanalizirano novinarstvo poskuša na prav banalen način, skozi banalna vprašanja, čustveni odziv celo sprovocirati ... Glosa Marka Radmiloviča, začinjena s prefinjenim smislom za humor, ki je preprosto ne smete preslišati.
Težki časi za mesojede. Kot zombiji hodimo po deželi in strmimo v tla, da ja ne vidimo mesa v mesarijah in mesa na policah trgovin. Naše meso je pokvarjeno. Glosa Marka Radmiloviča, začinjena s prefinjenim smislom za humor, ki je preprosto ne smete preslišati.
Če je kultura redko stičišče slovenskega univerzuma, potem razmere na ministrstvu za kulturo žal odslikavajo razmere v slovenski družbi kot celoti, je v glosi zapisal Marko Radmilovič.
Ko je eden vodilnih slovenskih kovačev šal prepisal celotno komedijo italijanskega kolega in jo prodal kot svojo, je sprožil plaz dogodkov, na katere se je končno prisiljena odzvati tudi naša skromna oddaja. In da se ne podamo na Slovenskem običajno tuljenje z volkovi, potrebujemo moč analize. Tako po vrsti kot so hiše v Trsti, kjer se je Boris Kobal tudi rodil.
V slogu najboljših raziskovalnih oddaj slovenskega medijskega prostora smo poslali novinarja v središče dogajanja, da preveri, čemu letošnjo zimo v Avstriji ljudje umirajo pod snegom. Piše: Marko Radmilovič
Čas je za prvo letošnjo, brez dvoma škodoželjno, najverjetneje celo napačno analizo. Piše Marko Radmilovič.
Marko Radmilovič tokrat o še eni božično-novoletni temi, vredni globlje obdelave, o odpovedanem koncertu v Mariboru
Če razumni natančno pomislimo, je odsevni jopič, ki skrbi, da je posameznik kar najbolj opazen, tudi na simbolni ravni izjemno primeren za gibanje, ki opozarja zlasti na previsoke življenjske stroške, na previsoke cene goriv, na previsoke davke, v drugi vrsti pa na prepad med političnimi elitami in ljudmi, na ekonomsko, socialno in politično neprivilegiranost. Piše: Marko Radmilovič
Nadaljujemo z veselimi decembrskimi temami. Današnja tema je obdarovanje. Natančneje, obdarovanje naših vojakov.
Namesto analize pritlehnosti, packarij in vseh vrst umazanij se bomo v preostalih oddajah do zamenjave koledarja ukvarjali izključno z božično-novoletnimi temami in tako poskušali v temne popoldneve dostaviti nekaj dodatne svetlobe. Piše: Marko Radmilovič
Danes pa poglobljeno, ker se bliža december, ko težke teme za trideset dni odrinemo stran. Premier je pozval državna podjetja oziroma tista, v katerih ima država lastniški delež, naj premislijo o oglaševanju v medijih, ki tolerirajo ali celo vzpodbujajo sovražni govor. In ob sovražnem govoru tolerirajo ali celo ustvarjajo lažne novice. Piše: Marko Radmilovič
Današnja zgodba je napeta in nas vodi skozi številne nepričakovane zaplete do samega bistva demokracije. Začne pa se, kako nepričakovano, na radijskih postajah, kjer vrtijo največje hite
Danes pa nekaj o ministrih. Kot nekoč priljubljena tema satirikov, komikov in karikaturistov se ministri počasi umikajo v medijsko pozabo. Kar ne čudi.
Neveljaven email naslov