Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Zgodba osnovnošolca Izaka, ki mu je mama umrla za rakom. Po njeni smrti je moral za nekaj časa celo v rejo, zdaj pa z brezposelnim očetom sicer živita skupaj, vendar v slabih finančnih in stanovanjskih razmerah.
Čeprav živita na Primorskem, o počitnicah na morju le sanjata, saj imata komajda za najnujnejše …
“Po mamini smrti je vse drugače”
“Žena je hudo zbolela, a ker smo bili v dolgovih, ni imela plačanega niti zdravstvenega zavarovanja. Ko smo dolg poplačali s kreditom in je lahko šla na zdravljenje, pa je bilo že prepozno,” o trpki izkušnji izpred treh let govori oče osmošolca Izaka.
“V času ženinega počasnega in mučnega umiranja, smo bili sami in nas je malokdo povprašal, ali kaj potrebujemo in kako smo,” pravi oče, ki je povrh vsega takrat ostal še brez zaposlitve. Po mamini smrti, v času žalovanja, obupa, stečaja podjetja, v katerem je delal oče, finančne stiske in občutka brezizhodnosti zaradi dolgov, pa se je skrb znancev nenadoma zbudila in tako je moral Izak po čudnem spletu okoliščin, oče jim pravi napaka, za skoraj leto dni v rejništvo.
Beda za štirimi scenami
Izak o mamini smrti in obdobju po njej ne govori. Zdaj z očetom spet živita skupaj, te rane uspešno celita, a finančne luknje nikakor ne moreta. Hipotekarni kredit je nenehna grožnja nad njima in ker stanovanja nikakor ne smeta izgubiti, varčujeta povsod, tudi pri hrani gre pogosto na tesno:
“Gremo na Rdeči križ in na Karitas….moraš it sem prosit in tja prosit… pa ti je nerodno, pa ne veš, ali bi šel…pa ne greš…pa spet grš, ko je sila …. ma grozno … grozen občutek …”
Oče njuno finančno bedo, ki je v manjšem kraju takoj vsem na očeh, kar se da skriva za štirimi zidovi: “Nikamor ne grem, sploh ven ne grem, redkokdaj …”
A tudi stanovanje, njegovo zatočišče, je povsem dotrajano, čeprav je sila spreten, saj mu zmanjka denarja za najosnovnejši material. Nujno bi moral popraviti kopalnico, polno plesni, pri oknih vdira hlad, tudi kadar ne piha burja. A težko je sanjati o obnovi četudi povsem plesnivih sten, če moraš otroku odrekati celo hrano, ki si jo želi: “Ribe ima rad, pa mu jih kupim, enkrat na štirinajst dni …”
Želi si žogo
Izaku se je življenje po mamini smrti postavilo na glavo. Želi si žogo. Lahko mu pomagate: j.mp/HghYBU #botrstvo
— Val 202 (@Val202) April 2, 2012
Mamina smrt, življenje brez nje, začasno rejništvo, skromen družinski proračun, Izak je v svojih 14 letih veliko izkusil, o tem mu je mučno govoriti. Lažje kaj pove o nogometu, ki ga ima rad: “Žogo bi pa res rabil, eno navadno, za nogomet, mam eno celo strgano doma, padajo že kosi z nje …“
Izak veliko igra nogomet s prijatelji, njegov oče pa si želi, da bi sinu lahko predstavil lepote ribolova, njegove nekdanje športne ljubezni. Po kalvariji, ki sta jo prestala v zadnjih dveh letih, je oče prepričan, da bi skupno muharjenje njune vezi še okrepilo.
Toda v takšni finančni stiski, ko si oče že nekaj let ni kupil niti enega samega oblačila zase, ko lahko gresta na obisk k sorodnikom le enkrat na leto, kadar napraskata za bencin za skoraj 30 let star avto, denarja za ribiško dovolilnico še nekaj let ne bo. In čeprav ju do morja loči le dobre pol ure vožnje, bosta o skupnih počitnicah na plaži že osmo leto zapored samo sanjala.
Če bi Izaku in njegovemu očetu želeli pomagati, lahko poljuben znesek nakažete na račun ZPM Moste Polje s posebnim sklicem.
Denar bo v celoti in zagotovo prišel v roke Izakovemu očetu, ZPM, ki jamči tudi za resničnost zgodbe, pa pri tem ne bo računal nikakršnih stroškov ali provizije.
Prejemnik: ZPM LJ.MOSTE, PROLETARSKA 1, LJUBLJANA
IBAN: SI56 0201 2002 0297 991
BIC: LJBASI2X
Sklic: SI 00 123
Koda namena: CHAR
Namen: Botrstvo – za Izaka
Za dodatne informacije lahko pišete na: jana.vidic@rtvslo.si
Zgodba osnovnošolca Izaka, ki mu je mama umrla za rakom. Po njeni smrti je moral za nekaj časa celo v rejo, zdaj pa z brezposelnim očetom sicer živita skupaj, vendar v slabih finančnih in stanovanjskih razmerah.
Čeprav živita na Primorskem, o počitnicah na morju le sanjata, saj imata komajda za najnujnejše …
Zgodba osnovnošolca Izaka, ki mu je mama umrla za rakom. Po njeni smrti je moral za nekaj časa celo v rejo, zdaj pa z brezposelnim očetom sicer živita skupaj, vendar v slabih finančnih in stanovanjskih razmerah.
Čeprav živita na Primorskem, o počitnicah na morju le sanjata, saj imata komajda za najnujnejše …
“Po mamini smrti je vse drugače”
“Žena je hudo zbolela, a ker smo bili v dolgovih, ni imela plačanega niti zdravstvenega zavarovanja. Ko smo dolg poplačali s kreditom in je lahko šla na zdravljenje, pa je bilo že prepozno,” o trpki izkušnji izpred treh let govori oče osmošolca Izaka.
“V času ženinega počasnega in mučnega umiranja, smo bili sami in nas je malokdo povprašal, ali kaj potrebujemo in kako smo,” pravi oče, ki je povrh vsega takrat ostal še brez zaposlitve. Po mamini smrti, v času žalovanja, obupa, stečaja podjetja, v katerem je delal oče, finančne stiske in občutka brezizhodnosti zaradi dolgov, pa se je skrb znancev nenadoma zbudila in tako je moral Izak po čudnem spletu okoliščin, oče jim pravi napaka, za skoraj leto dni v rejništvo.
Beda za štirimi scenami
Izak o mamini smrti in obdobju po njej ne govori. Zdaj z očetom spet živita skupaj, te rane uspešno celita, a finančne luknje nikakor ne moreta. Hipotekarni kredit je nenehna grožnja nad njima in ker stanovanja nikakor ne smeta izgubiti, varčujeta povsod, tudi pri hrani gre pogosto na tesno:
“Gremo na Rdeči križ in na Karitas….moraš it sem prosit in tja prosit… pa ti je nerodno, pa ne veš, ali bi šel…pa ne greš…pa spet grš, ko je sila …. ma grozno … grozen občutek …”
Oče njuno finančno bedo, ki je v manjšem kraju takoj vsem na očeh, kar se da skriva za štirimi zidovi: “Nikamor ne grem, sploh ven ne grem, redkokdaj …”
A tudi stanovanje, njegovo zatočišče, je povsem dotrajano, čeprav je sila spreten, saj mu zmanjka denarja za najosnovnejši material. Nujno bi moral popraviti kopalnico, polno plesni, pri oknih vdira hlad, tudi kadar ne piha burja. A težko je sanjati o obnovi četudi povsem plesnivih sten, če moraš otroku odrekati celo hrano, ki si jo želi: “Ribe ima rad, pa mu jih kupim, enkrat na štirinajst dni …”
Želi si žogo
Izaku se je življenje po mamini smrti postavilo na glavo. Želi si žogo. Lahko mu pomagate: j.mp/HghYBU #botrstvo
— Val 202 (@Val202) April 2, 2012
Mamina smrt, življenje brez nje, začasno rejništvo, skromen družinski proračun, Izak je v svojih 14 letih veliko izkusil, o tem mu je mučno govoriti. Lažje kaj pove o nogometu, ki ga ima rad: “Žogo bi pa res rabil, eno navadno, za nogomet, mam eno celo strgano doma, padajo že kosi z nje …“
Izak veliko igra nogomet s prijatelji, njegov oče pa si želi, da bi sinu lahko predstavil lepote ribolova, njegove nekdanje športne ljubezni. Po kalvariji, ki sta jo prestala v zadnjih dveh letih, je oče prepričan, da bi skupno muharjenje njune vezi še okrepilo.
Toda v takšni finančni stiski, ko si oče že nekaj let ni kupil niti enega samega oblačila zase, ko lahko gresta na obisk k sorodnikom le enkrat na leto, kadar napraskata za bencin za skoraj 30 let star avto, denarja za ribiško dovolilnico še nekaj let ne bo. In čeprav ju do morja loči le dobre pol ure vožnje, bosta o skupnih počitnicah na plaži že osmo leto zapored samo sanjala.
Če bi Izaku in njegovemu očetu želeli pomagati, lahko poljuben znesek nakažete na račun ZPM Moste Polje s posebnim sklicem.
Denar bo v celoti in zagotovo prišel v roke Izakovemu očetu, ZPM, ki jamči tudi za resničnost zgodbe, pa pri tem ne bo računal nikakršnih stroškov ali provizije.
Prejemnik: ZPM LJ.MOSTE, PROLETARSKA 1, LJUBLJANA
IBAN: SI56 0201 2002 0297 991
BIC: LJBASI2X
Sklic: SI 00 123
Koda namena: CHAR
Namen: Botrstvo – za Izaka
Za dodatne informacije lahko pišete na: jana.vidic@rtvslo.si
Zgodba osnovnošolca Izaka, ki mu je mama umrla za rakom. Po njeni smrti je moral za nekaj časa celo v rejo, zdaj pa z brezposelnim očetom sicer živita skupaj, vendar v slabih finančnih in stanovanjskih razmerah.
Čeprav živita na Primorskem, o počitnicah na morju le sanjata, saj imata komajda za najnujnejše …
Pred skorajšnjim izidom dokumentarnega filma, ki nastaja ob 30. obletnici izida njegove prve plošče Štorije in baldorije, se z Iztokom Mlakarjem pogovarjamo o ... teatru glasbe
V nedeljo se bo končal 72. knjižni sejem v Frankfurtu, ki so ga naslovili posebna edicija. Gre namreč za eksperiment, ki ga je, soočena z omejitvami potovanj in združevanj, razvila ekipa direktorja Jürgena Boosa. Tokratna edicija je namreč skoraj docela digitalna. Tudi Slavoj Žižek, Ana Roš in Alenka Zupančič, ki jih še lahko ujamete na današnjem knjižnem festivalu, vrhunec katerega bo enourni pogovor s kanadsko pisateljico Margaret Atwood ob 20.00, bodo vidni in slišani le na spletu. Eden od vtisov, ki spremlja sejem, je ogromna in bogata, obenem pa precej nepregledna ponudba. V prispevku o letošnjem nenavadnem sejmu pa več Polona Balantič, naša kolegica s Televizije Slovenija, ki se je pogovorila z direktorjem sejma.
O psih kot pomočnikih pri iskanju in reševanju ljudi so prvi pisali menihi v švicarskem samostanu sveti Bernard, ki je postal znan po tem, da so ob pomoči psov bernardincev iskali izgubljene popotnike čez prelaz. Ob koncu 30. let prejšnjega stoletja so švicarski gorski reševalci spoznali, da lahko psi odkrijejo tudi ponesrečenca v snežnih plazovih, izkazali pa so se tudi v drugi svetovni vojni, ko so prav psi v okolici Stalingrada našli 200.000 ranjencev. Za iskanje ljudi v ruševinah po bombnih napadih so pse prvi začeli uporabljati v Angliji. Pri nas je Kinološka zveza prvi tečaj za šolanje reševalnih psov za iskanje v snežni plazovini prvič organizirala leta 1970 pod Stolom. Kako reševati poškodovane ljudi v ruševini, pa so pse učili v ruševinah podrtih hiš na trasi avtoceste Ljubljana-Vrhnika. Danes so vodniki reševalnih psov v Sloveniji organizirani v Enoti reševalnih psov v okviru Kinološke zveze Slovenije ter v Zvezi vodnikov reševalnih psov in delujejo v društvih in klubih po Sloveniji. Vsi vodniki reševalnih psov v Sloveniji so prostovoljci in to ni njihov hobi, je način življenja.
Poslušalec Branko dokazuje, kako pomembno je takojšnje ukrepanje. Že en sam človek lahko ogromno spremeni in reši življenje!
Nace Breitenberger iz Idrije se je prostovoljcem na Tom telefonu pridružil pred 28-imi leti. Dolgoletni pedagog je prostovoljec in predsednik Planinskega društva Idrija in tudi velik ljubitelj knjig.
Nemedicinske vidike, ki jih ustvarja aktualna koronadoba, komentira profesorica na ljubljanski Fakulteti za socialno delo Darja Zaviršek. Opozarja, da imajo ukrepi premalo posluha za partikularnosti.
Pred časom je bila sopomenka za dostavo hrane prek telefona naročena pizza. Na škatli je bil enak logotip kot na uniformi in vozilu dostavljavca. Danes pa lahko izbiramo med različnimi jedmi iz številnih restavracij v naši bližini. Naročilo in dostava pogosto nista več v domeni gostinskega obrata. Podjetja, ki nastopajo kot posredovalci naročil in imajo lastno floto dostavljavcev hrane, pri nas sta to eHrana in Wolt, želijo postopek čim bolj poenostaviti, pospešiti in ga približati uporabnikom. Kako jim to uspeva ter kakšne so izkušnje dostavljalcev in uporabnikov?
Danes se ob 13. uri odvija protest slovenskih študentk in študentov z avstrijske Koroške. Študentka Julija je ena od organizatork protesta ter predstavnica Kluba študentk in študentov na Dunaju. Pove, da bo protest potekal tako, da "bomo skupaj prehodili Celovec. Ob točkah v mestu bo vsakič ena organizacija spregovorila in imela govor. Cela demonstracija danes se bo kontekstualizirala iz različnih vidikov."
Pogovor z Markom Sternom, piscem besedil in bobnarjem v skupini Bališ.
Pogovor s Felixom Wieserjem, podpredsednikom Slovenske gospodarske zveze.
Rudi Vouk je odvetnik in aktivist. Pove, da so ostali na četrt poti. "Če bi nam člen 7 izpolnili takoj, ko bi ga morali, leta 1955, bi imeli na Koroškem okoli 800 krajev z dvojezičnimi krajevnimi napisi in bi bilo navzen vidno, kje živimo. Potem desetljetja dolgo niso naredili nič, dokler Ustavno sodišče ni odločilo, da bi morali. Ustavno sodišče je bilo malo bolj ohlapno, uresničili bi dvojezične napise 350 krajev, pa tudi tega niso naredili, ponovno samo polovico rečenega."
Ekonomska situacija na Koroškem je vplivala na izid plebiscita. Takratna generacija koroških Slovencev je bila v prvi vrsti odvisna od delodajalcev, deloma so to bili kmetje. Vladimir Wakounig, sociolog z Univerze AlpeAdria Celovec meni, da je bilo pri nekaterih srce zelo močno. "Če pogledam svojega dedka, on je bil goreč Slovenec, samostojen kovač, ki je iz borne kovačije naredil zelo dobro kovačijo, v tistih letih se je boril. Na drugi strani poznam kmete, ki so Slovenci, a so bili odvisni od trga. Takšni ljudje so se odločili za Republiko Avstrijo. Predvsem intelektualci, ki so imeli popolnoma drug pogled na politične stvari, so se odločali s srcem in za ohranjanje slovenščine, ker niso zaupali koroški propagandi."
Ni več veliko krajev na avstrijskem Koroškem, kjer bi večina mladih govorila slovensko, opozarja študentka in aktivistka Lena Kolter, ki pove, da "nas je veliko, ki se ne strinjamo in ne praznujemo tega praznika in pomembno je, da se nas končno enkrat sliši.”
Ob 100. obletnici koroškega plebiscita se je Val 202 odpravil pred Slovensko gimnazijo v Celovcu z namenom, da raziščemo zgodovino, sedanjost in prihodnost koroških Slovencev. Zgodovinar Teodor Domej v pogovoru z Damjanom Zorcem odstira pogled na dogajanje v začetku 20. stoletja in na manj znane dogodke, ki so pomembno vplivali na rezultat plebiscita.
Po maratonskem sodnem procesu se je po petih letih in pol končalo sojenje proti grškim neonacistom Zlata zora. Sodišče je vidne vodilne člane spoznalo za krive vodenja in organiziranja kriminalne združbe. Sodišče je tudi odločilo, da je podpornik stranke Jorgos Rupakias kriv umora 34-letnega raperja Pavlosa Fisasa leta 2013. Grozi mu najdaljša zaporna kazen. V procesu so članom stranke sodili tudi v dveh primerih zaradi poskusa umora, in sicer egiptovskih ribičev 12. junija 2012 in članov komunističnega sindikata PAME 12. septembra 2013. Kaj to sojenje in obsodba pomeni za grško družbo? Se je s tem res znebila nacizma? V analizi s Katjo Lihtenvalner, poročevalko Večera iz Aten.
Po več kot desetih letih delovanja bo Kickstarter, globalno najbolj priljubljena platforma za množično financiranje, končno zaživel tudi v Sloveniji. Ob tej priložnosti je v Slovenijo pripotovala Heather Corocan, direktorica dizajna in tehnologije, ki pojasnjuje, kaj prihod platforme v Slovenijo sploh pomeni in odgovarja na dileme o prihodnosti Kickstarterja.
V Muzeju pošte in telekomunikacij v Polhovem Gradcu so pripravili razstavo, posvečeno 30-letnemu delovanju TOM telefona, telefona za otroke in mladostnike. Ta je začel delovati v času, ko veliko ljudi doma še ni imelo telefonskega priključka in so bile telefonske govorilnice nekaj vsakdanjega. V treh desetletjih so zabeležili 800 000 stikov. V začetku so klicale predvsem deklice, pozneje se je številka teh izenačila s fanti, najpogosteje pa kličejo mladi, stari med 13 in 15 let. Stalnica med težavami so ljubezen, odnosi v družini, težave v šoli, zadnja leta se povečujejo težave, povezane z internetom, oglašajo pa se tudi starejši od 25 let, ki imajo dileme povezane z zaposlitvijo, stanovanjsko problematiko in osamosvojitvijo.
24. septembra leta 1945 je nekdanji smučarski skakalec, predvsem pa vizionar, Rudi Finžgar, v Begunjah na Gorenjskem ustanovil zadrugo za izdelavo športnega orodja in jo poimenoval Elan. Letos torej podjetje, ki je predvsem z zmagami Ingemarja Stenmarka postalo znano v Evropi pa tudi izven nje, praznuje 75 let obstoja. V kakšni kondiciji je zimska divizija podjetja, s katero se je vse skupaj začelo?
Neveljaven email naslov