Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Naivno bi bilo trditi, da Ikeine prodajalne pri nas ne bi bilo, če velika imena slovenske lesne predelovalne industrije ne bi vzela žalostnega konca. Vseeno pa velja spomniti na čase, ko smo se Slovenci lahko upravičeno kitili s produkcijo pohištva, ki je bilo cenjeno tudi po svetu. Četudi gozdovi pokrivajo več kot 60 odstotkov našega ozemlja, za Finsko in Švedsko smo tretja najbolj gozdnata država Evropske unije, se zdi, da ne znamo izkoristiti tega naravnega bogastva, ki ga imamo v izobilju. Od osamosvojitve dalje je propadla večina lesnopredelovalnih podjetij pri nas. Osrednjeslovenska regija danes tvori približno 15% trga lesnopredelovalne industrije, njeni začetki pa segajo že daleč v zgodovino. Lokalni čas tokrat zavrtimo v preteklost in s pomočjo zgodovinarja dr. Davida Petelina prečešemo razvoj lesnopredelovalne industrije v Ljubljani in njeni bližnji ter daljni okolici.
Samo v širši osrednjeslovenski regiji so ob propadanju lesnopredelovalne panoge izginila podjetja kot so LIP Radomlje, LIKO Vrhnika ali KLI Logatec.
Naivno bi bilo trditi, da prodajalne švedskega trgovca pri nas ne bi bilo, če velika imena slovenske lesne predelovalne industrije ne bi vzela žalostnega konca. Vseeno pa velja spomniti na čase, ko smo se Slovenci lahko upravičeno kitili s produkcijo pohištva, ki je bilo cenjeno tudi po svetu. Četudi gozdovi pokrivajo več kot 60 odstotkov našega ozemlja, za Finsko in Švedsko smo tretja najbolj gozdnata država Evropske unije, se zdi, da ne znamo izkoristiti tega naravnega bogastva, ki ga imamo v izobilju. Od osamosvojitve dalje je propadla večina lesnopredelovalnih podjetij pri nas. Osrednjeslovenska regija danes tvori približno 15% trga lesnopredelovalne industrije, njeni začetki pa segajo že daleč v zgodovino. Lokalni čas smo tokrat zavrteli v preteklost in s pomočjo zgodovinarja dr. Davida Petelina prečesali razvoj lesnopredelovalne industrije v Ljubljani in njeni bližnji ter daljni okolici.
"Če začneva v samih začetkih poselitve Ljubljanske kotline, ki je izredno tesno povezana z zgodovino lesa. Prva naselja so bila lesena. Spomnimo na koliščarje in na najstarejše leseno kolo na svetu, tudi naselje iz časa kulture žarnih grobišč iz okvirno 13. st. pr.n.št. na današnjem grajskem griču. Lesen je bil tudi prvi Spanheimski grad. Tudi mesto Ljubljana je bilo v svojih začetkih leseno, vse do leta 1511, ko je Ljubljano opustošil potres in desetletje pozneje požar. Skratka, veliko lesenih struktur, razen obrambnih in pa sakralnih objektov ter mogočnejših plemiških prebivališč. In tudi zato ne čudi, da je bil prvi požarni red na Slovenskem sprejet prav v Ljubljani, in sicer leta 1676."
V mestu in njegovi okolici je bila potreba po lesu vedno velika in zato ni čudno, da se je zelo zgodaj razvila lesarska obrt, obrtniki pa so se povezovali v cehe, nadaljuje dr. Petelin in poduči, da se je v Ljubljani les uporabljal tako v gradbeništvu in v stavbnem pohištvu kot v umetnosti.
"Ko govorimo o začetku lesne industrije v Ljubljani, ne moremo mimo žage na Koleziji, ki je bila v lasti mesta in ki jo je mesto med drugim dajalo v zakup. Pri gradu Fužine so bile nekoč nevarne brzice, ki so precej ovirale plovbo, a so bile hkrati pomemben vir vodne energije. Ob njih so bile že v 16. stoletju žage in mlini ter papirnica in pozneje kovačnica."
Pomemben vpliv na razvoj lesnopredelovalne industrije ne le v osrednjeslovenskem območju, temveč tudi drugod, je imela industrializacija v 19. stoletju:
"Takrat so se manjše obrti začele združevati v velike zadruge. Nastajajo prve tovarne, celo prvi katalogi, na podlagi katerih so si naročniki lahko izbrali pohištvo. Tudi prva strokovna šola za lesno industrijo se pojavi leta 1888, oddelek za lesarstvo na Biotehniški fakulteti pa šele leta 1961."
Kot poduči dr. Petelin 20. stoletje predstavlja zlato dobo razvoja lesne industrije pri nas:
"Zanimivo, da so se takrat začele prirejati tudi razstave prvih kuhinj, med katerimi je bila še posebej pomembna oz. izstopajoča tista leta 1956 v še nedokončanem in takrat najbolj sodobnem bloku v Ljubljani, v Kozolcu. Kar je bilo nekaj novega, v času pred 2.sv. vojno so si neko stilsko oblikovano pohištvo namreč lahko privoščili le bolj premožni sloji. "
V najboljših časih je imelo v slovenski lesnopredelovalni industriji delo kar štirideset tisoč ljudi, zdaj le še okoli deset tisoč. Po Sloveniji se je v prah sesulo več kot dvajset nekdaj velikih podjetij iz te panoge. V Osrednjeslovenski regiji so izginila podjetja kot so bila LIP Radomlje, LIKO Vrhnika, tudi KLI Logatec.
Na Združenju lesne in pohištvene industrije pri GZS ocenjujejo, da na nivoju Slovenije Osrednjeslovenska regija danes dosega prb. 15% prodaje v lesni panogi, kjer beležijo 278 podjetij s 1608 zaposlenimi, ki skupaj realizirajo 196,4 mio prihodkov, od tega 62% na domačem trgu. Poleg tega je še cca 400 s.p.-jev, ki realizirajo še nekaj deset milijonov EUR prihodka, v glavnem na domačem trgu.
Med drugim tudi ocenjujejo, da bo zaradi prisotnosti novega švedskega trgovca pohištva na slovenskem trgu prodaja pohištvenim podjetjem iz Osrednjeslovenske regije na domačem trgu padla za 20%. To pomeni približno 9 mil. manj prihodkov ter okvirno 80 - 90 zaposlenih manj. V slovenskem merilu pa gre pričakovati zmanjšanje prihodkov slovenske pohištvene panoge na domačem trgu za 10% oz. 16 mio EUR, kar lahko pomeni izgubo od 200 do 220 delovnih mest.
231 epizod
Nastavimo na lokalni čas in dopisnike po Sloveniji vprašamo koliko je ura v njihovem kraju.
Naivno bi bilo trditi, da Ikeine prodajalne pri nas ne bi bilo, če velika imena slovenske lesne predelovalne industrije ne bi vzela žalostnega konca. Vseeno pa velja spomniti na čase, ko smo se Slovenci lahko upravičeno kitili s produkcijo pohištva, ki je bilo cenjeno tudi po svetu. Četudi gozdovi pokrivajo več kot 60 odstotkov našega ozemlja, za Finsko in Švedsko smo tretja najbolj gozdnata država Evropske unije, se zdi, da ne znamo izkoristiti tega naravnega bogastva, ki ga imamo v izobilju. Od osamosvojitve dalje je propadla večina lesnopredelovalnih podjetij pri nas. Osrednjeslovenska regija danes tvori približno 15% trga lesnopredelovalne industrije, njeni začetki pa segajo že daleč v zgodovino. Lokalni čas tokrat zavrtimo v preteklost in s pomočjo zgodovinarja dr. Davida Petelina prečešemo razvoj lesnopredelovalne industrije v Ljubljani in njeni bližnji ter daljni okolici.
Samo v širši osrednjeslovenski regiji so ob propadanju lesnopredelovalne panoge izginila podjetja kot so LIP Radomlje, LIKO Vrhnika ali KLI Logatec.
Naivno bi bilo trditi, da prodajalne švedskega trgovca pri nas ne bi bilo, če velika imena slovenske lesne predelovalne industrije ne bi vzela žalostnega konca. Vseeno pa velja spomniti na čase, ko smo se Slovenci lahko upravičeno kitili s produkcijo pohištva, ki je bilo cenjeno tudi po svetu. Četudi gozdovi pokrivajo več kot 60 odstotkov našega ozemlja, za Finsko in Švedsko smo tretja najbolj gozdnata država Evropske unije, se zdi, da ne znamo izkoristiti tega naravnega bogastva, ki ga imamo v izobilju. Od osamosvojitve dalje je propadla večina lesnopredelovalnih podjetij pri nas. Osrednjeslovenska regija danes tvori približno 15% trga lesnopredelovalne industrije, njeni začetki pa segajo že daleč v zgodovino. Lokalni čas smo tokrat zavrteli v preteklost in s pomočjo zgodovinarja dr. Davida Petelina prečesali razvoj lesnopredelovalne industrije v Ljubljani in njeni bližnji ter daljni okolici.
"Če začneva v samih začetkih poselitve Ljubljanske kotline, ki je izredno tesno povezana z zgodovino lesa. Prva naselja so bila lesena. Spomnimo na koliščarje in na najstarejše leseno kolo na svetu, tudi naselje iz časa kulture žarnih grobišč iz okvirno 13. st. pr.n.št. na današnjem grajskem griču. Lesen je bil tudi prvi Spanheimski grad. Tudi mesto Ljubljana je bilo v svojih začetkih leseno, vse do leta 1511, ko je Ljubljano opustošil potres in desetletje pozneje požar. Skratka, veliko lesenih struktur, razen obrambnih in pa sakralnih objektov ter mogočnejših plemiških prebivališč. In tudi zato ne čudi, da je bil prvi požarni red na Slovenskem sprejet prav v Ljubljani, in sicer leta 1676."
V mestu in njegovi okolici je bila potreba po lesu vedno velika in zato ni čudno, da se je zelo zgodaj razvila lesarska obrt, obrtniki pa so se povezovali v cehe, nadaljuje dr. Petelin in poduči, da se je v Ljubljani les uporabljal tako v gradbeništvu in v stavbnem pohištvu kot v umetnosti.
"Ko govorimo o začetku lesne industrije v Ljubljani, ne moremo mimo žage na Koleziji, ki je bila v lasti mesta in ki jo je mesto med drugim dajalo v zakup. Pri gradu Fužine so bile nekoč nevarne brzice, ki so precej ovirale plovbo, a so bile hkrati pomemben vir vodne energije. Ob njih so bile že v 16. stoletju žage in mlini ter papirnica in pozneje kovačnica."
Pomemben vpliv na razvoj lesnopredelovalne industrije ne le v osrednjeslovenskem območju, temveč tudi drugod, je imela industrializacija v 19. stoletju:
"Takrat so se manjše obrti začele združevati v velike zadruge. Nastajajo prve tovarne, celo prvi katalogi, na podlagi katerih so si naročniki lahko izbrali pohištvo. Tudi prva strokovna šola za lesno industrijo se pojavi leta 1888, oddelek za lesarstvo na Biotehniški fakulteti pa šele leta 1961."
Kot poduči dr. Petelin 20. stoletje predstavlja zlato dobo razvoja lesne industrije pri nas:
"Zanimivo, da so se takrat začele prirejati tudi razstave prvih kuhinj, med katerimi je bila še posebej pomembna oz. izstopajoča tista leta 1956 v še nedokončanem in takrat najbolj sodobnem bloku v Ljubljani, v Kozolcu. Kar je bilo nekaj novega, v času pred 2.sv. vojno so si neko stilsko oblikovano pohištvo namreč lahko privoščili le bolj premožni sloji. "
V najboljših časih je imelo v slovenski lesnopredelovalni industriji delo kar štirideset tisoč ljudi, zdaj le še okoli deset tisoč. Po Sloveniji se je v prah sesulo več kot dvajset nekdaj velikih podjetij iz te panoge. V Osrednjeslovenski regiji so izginila podjetja kot so bila LIP Radomlje, LIKO Vrhnika, tudi KLI Logatec.
Na Združenju lesne in pohištvene industrije pri GZS ocenjujejo, da na nivoju Slovenije Osrednjeslovenska regija danes dosega prb. 15% prodaje v lesni panogi, kjer beležijo 278 podjetij s 1608 zaposlenimi, ki skupaj realizirajo 196,4 mio prihodkov, od tega 62% na domačem trgu. Poleg tega je še cca 400 s.p.-jev, ki realizirajo še nekaj deset milijonov EUR prihodka, v glavnem na domačem trgu.
Med drugim tudi ocenjujejo, da bo zaradi prisotnosti novega švedskega trgovca pohištva na slovenskem trgu prodaja pohištvenim podjetjem iz Osrednjeslovenske regije na domačem trgu padla za 20%. To pomeni približno 9 mil. manj prihodkov ter okvirno 80 - 90 zaposlenih manj. V slovenskem merilu pa gre pričakovati zmanjšanje prihodkov slovenske pohištvene panoge na domačem trgu za 10% oz. 16 mio EUR, kar lahko pomeni izgubo od 200 do 220 delovnih mest.
Na Jesenicah so se v torek začeli Čufarjevi dnevi. To gorenjsko mesto te dni diha s kulturo ljubiteljskega gledališča in gledališčniki z vse Slovenije. Festival je v 36 letih postal revijska, delovna in tudi tekmovalna prireditev , kjer se zberejo najboljši ustvarjalci ljubiteljskega gledališča iz Slovenije in zamejstva. O tem v Lokalnem času naša dopisnica Romana Erjavec.
V tokratni epizodi Lokalnega časa smo se odpeljali proti krajem, ki se ponašajo z Unescovo svetovno dediščino – Škocjanskimi jamami in proti Divači, kjer je pred 116-imi leti na svet privekala slovita Ita Rina in kjer domuje Muzej slovenskih filmskih igralcev. Ampak tokrat smo s Sabrino Mulec obiskali tiste bolj skrite biserčke občin Divača in Hrpelje-Kozina. Potepali smo se po podzemlju – po Divaški jami, se spustili v rudnik črnega premoga v Vremski dolini, pokukali v najstarejšo srednjeveško mitnico v Senožečah n se za konec povzpeli še na gornjo Lintverjevo pot v Rodiku.
V tokratni epizodi Lokalni čas nam je Stane Kocutar postregel z jesenjo v vseh svojih barvah. Maribor te dni gosti 30. Balkansko računalniško olimpijado, pred vrati je najodmevnejše javno Martinovanje v Sloveniji, trta pa zdaj povezuje tudi Maribor in Rašico pri Velikih Laščah.
Divji petelin je žival, ki je navdihnila tri koroške ustvarjalce, da so v okviru projekta Pohorka, o njem posneli animirani film. Film je nastal s klasično tehniko (za dobre 4 minute so potrebovali 4000 sličic). Vse to pa z namenom izboljšanja stanja habitatov in živalskih vrst na območju Nature 2000 na Pohorju. Darja Pograjc se je pogovarjala z Metko Pirc, dopisnico za Koroško.
10. oktobra leta 1993 je Zdravka Abram z vinske steklenice odlepila prvo etiketo, arhivirala v mapo, zraven pripisala še zbrano družbo in jo položila v. t.i. vinsko spominsko knjigo oziroma suho vinoteko. Gre za izvirno zamisel, ki beleži obisk različnih krajev, potovanj pa tudi prelomnih življenjskih dogodkov. V 30-ih letih se je v suhi vinoteki nabralo okoli 1050 arhiviranih vinskih etiket, od teh jih je Zdravka Abram izbrala okoli 40 etiket in jih nedavno predstavila v knjigi Radožive prigode. Gostimo jo v Lokalnem času.
Program t. i. socialnega nogometa je zasnovalo amatersko nogometno društvo iz Rima, ki želi nogometna igrišča spremeniti v poligon za treninge življenja, prve tekme pa so pred dnevi odigrali tudi v Ajdovščini. Tamkajšnja srednja šola Vena Pilona namreč sodeluje v programu Erasmus plus, ki spodbuja družbeno vključevanje ob pomoči nogometa. Iz goriške regije pa tudi o drugih temah: v okviru Evropske prestolnice kulture 2025 se tam obeta prav poseben razstavni prostor v obliki tako imenovane taktilne galerije, v Lokovcu na Banjški planoti pa se lahko pohvalijo s skulpturami iz lokovškega kamna izpod rok umetnika Sebastjana Peršolje.
5. oktober je svetovni dan učiteljev, zato smo Lokalni čas obarvali s šolsko tematiko. Dragocenost našega šolskega sistema so zagotovo podružnične osnovne šole. Veliko teh je zaradi premalo otrok ugasnilo. Z lokalno dopisnico Nino Brus pa smo se pogovarjali o podružnični šoli Ledine nad Spodnjo idrijo, ki teh težav nima.
Tokrat pa v Celje, nekdanji dom celjskih knezov. Ta znamenita plemiška družina se je nekoč prevažala pretežno s konji ali pa s kočijami, ki so jih vlekli konji. Njihovi tlačani pa so se morali večinoma zanašati kar na svoje noge. A pustimo preteklost, omenjam jo zgolj zato, ker bo tudi danes beseda tekla o prevoznih sredstvih. Tudi v tem delu države se namreč trudijo, da bi čim več ljudi namesto z avtomobili potovalo s kolesi, avtobusi ali drugimi prevozni sredstvi, ki manj onesnažujejo zrak kot jekleni konjički. Kakšne so v knežjem mestu trenutne razmere na tem področju nam bo predstavil naš tamkajšnji dopisnik Matija Mastnak.
Evropski teden mobilnosti v Medvodah ni zgolj teden mobilnosti, saj v tej občini že vrsto let nenehno spodbujajo trajnostni razvoj in mobilnost, ki pa se v tem tednu še okrepi. V Medvodah nizajo dogodke, povezujejo generacije in širijo krog somišljenikov trajnostne mobilnosti. V tem tednu so štiri osnovne šole na tem območju pripravile tudi Pešbus, projekt, v katerega vključujejo otroke od prvega do šestega razreda osnovne šole. Občina, ki dogodke usklajuje, je poskrbela za nazorne obcestne table, ki označujejo potek pešpoti. Otroci tako ta teden s spremljevalci in z učitelji peš odhajajo k pouku. Ali peš bus vozi ali hodi, pa zdaj sprašujem našo gorenjsko dopisnico Aljano Jocif.
Pred vrati je eno najlepših opravil za Slovence - trgatev. Koliko časa še, se sprašujejo mnogi, saj se v Sloveniji trend krčenja vinogradniških površin nadaljuje. Tudi na Dolenjskem, kjer se je ustanovila civilna iniciativa za ohranitev vinogradov v vinskih goricah. Pristojnim v državi bodo predlagali dodatno obdavčitev lastnikov zidanic brez trt, ker s tem spreminjajo značilno krajino vinorodnih griče. To bo tudi tema današnjega Lokalnega časa z dopisnikom in vinogradnikom Jožetom Žuro.
Marko Škrlj nas tokrat pelje od Kostela do Ribnice. Kostelski grad bo izboljšal dostopnost za gibalno ovirane, v Ribnici pa je še vse pod vtisom 46. Ribniškega sejma. Koliko pa je zanimanja za izdelovanje suhe robe? To bomo preverili v Rokodelskem centru, kjer se bo prav kmalu začela nova sezona tečajev. V ribniški knjižnici Miklova hiša pa v jesen ne gredo tako živahno. Julija so bili zaradi počenega hidranta prostori poplavljeni, škode je veliko, to pa po besedah direktorice pomeni tudi okrnjeno obratovanje. Več o tem pa v sveži epizodi Lokalnega časa!
Murska Sobota je te dni že 18-tič prizorišče sodobnega plesa, saj se je v sredo začel mednarodni festival sodobnega plesa Front@. V štirih dneh se bo na treh prizoriščih v Murski Soboti zvrstilo 14. festivalskih dogodkov, na katerih se bodo predstavili plesalci iz 13. držav. Tja nas je odpeljala Lidija Koper.
Tokratne minute za Lokalni čas bomo preživeli v ritmu ptujskega. V najstarejšem slovenskem mestu, ki ga pisni viri omenjajo že v antiki. Ptuj oziroma rimsko Petoviono prvič pisno omenja rimski zgodovinar Tacit pred 1954-imi leti oziroma leta 69. Našo ptujsko dopisnico Gabrijelo Milošič, ki nam bo o zgodovini Rimljanov na Ptuju povedala nekaj več, pa bomo prosili še, da nas pelje na Dneve poezije in vina ter med iskrive lűkarice.
Ribištvo v Izoli ima bogato preteklost. O njej priča zbirka v hiši morja – Izolana: od prave ribiške barke, ladijskih modelov, prikaza razvoja ribje predelovalne industrije, naučite se lahko ribiških vozlov ali pa s pomočjo sodobne tehnologije zaplujete kot pravi ribiči. Hišo morja bomo obiskali v lokalnem času, saj je pred vrati največja tradicionalna prireditev v Izoli – ribiški praznik. Ob tem pa bomo pogledali še kakšen je turistični utrip v mestu. V Lokalni čas na Prvem se nam tokrat oglaša Tjaša Lotrič.
Naša dopisnica za Koroško, Metka Pirc, je tokrat odmerila svoj čas poročanja o katastrofalnih poplavah, ki so prizadele regijo.
Lokalni čas nam je tokrat odmerila Sabrina Mulec, odpravili smo se po zelo zanimivih poteh, po Planinskem polju, Scilkini učni poti, pa do Unške koliševke in po Postojni.
Šiška, Bežigrad, Kodeljevo, Prule, Vodmat, Štepanjsko naselje, Koseze, Stegne ... Kar nekaj zanimivih imen nosijo predeli Ljubljane in pogosto ne poznamo njihovega pomena, razen nekaterih, ki so zelo povedni. V Lokalnem času z akademikom dr. Markom Snojem z Inštitututa za slovenski jezik Frana Ramovša razdelamo nekatera poimenovanja in zgodbe.
Tokrat smo se v Lokalnem času ustavili v najmanjši zasavski občini, v Hrastniku, kjer si občina močno prizadeva ohraniti dediščino rudarstva, ki je več kot 200 let krojilo življenj kraja, in jo ponuditi obiskovalcem. Se pa v Hrastniku lahko pohvalijo tudi z edinstvenim na novo nastajajočim muzejem uporništva pri nas, pa tudi festivalom delavskega filma Kamerat, ki je eden redkih tovrstnih festivalov v Evropi, pa z 70.let starimi marionetami, nekatere med njimi še danes na odru razveseljujejo občinstvo. In nenazadnje obisk Hrastnika ponuja tudi številne pohodniške, kolesarske in plezalne možnosti – pred kratkim so uredili tudi novo ferato. In če se želite podati v podzemlje, vas v Hrastniku popeljejo tudi tja. Pripravlja dopisnica Karmen Štrancar Rajevec.
Turistična sezona še ni na vrhuncu, pa se na Gorenjskem že tre turisov in seveda je prometna ureditev in zastoji ter preobremenjenost tudi tema letošnjega poletja. A obeta se kar nekaj sprememb, ki naj bi, pravi dopisnica Romana Erjavec, začele veljati v prihodnji sezoni.
V Posavje, natančneje v bližino Brežic, nas je v četrtkovem jutru odpeljala dopisnica Suzana Vahtarič. V Lokalnem času smo izvedeli, kako v Artičah na Banovi domačiji, ki je etnološki muzej na prostem, zaganjajo revitalizacijski projekt.
Neveljaven email naslov