Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Petminutni spominski koledar je posvečen ljudem, ki so se rodili tistega dne, in dogodkom, povezanim s tem datumom.
Ustanovni kongres Komunistične partije Slovenije * Izdajatelj “Slovenske čbele” * »Svitlopis« – prosojne slike na steklu * Uveljavljeni umetnik evropskega modernizma
Urednik in slovaropisec Josip Drobnič je po študiju bogoslovja v Celovcu opravljal duhovniško službo po različnih slovenskih krajih, od leta 1857 pa je na celjski gimnaziji poučeval slovenščino. Zbiral je ljudske pesmi in kot privrženec ilirskega gibanja sestavil večjezični slovar z ilirskim besediščem ter “Slovensko-nemško-talijanski” in “Talijansko-nemško-slovenski besednjak”. Pozneje se je v Celovcu v celoti posvetil organiziranju kulturnega in gledališkega življenja. Deloval je pri “Družbi slovenskih gledaliških diletantov”, ustanovil “Dramatsko šolo in čitalnico” ter zanjo prirejal in prevajal gledališka besedila. Leta 1850 je začel izdajati prvo slovensko polleposlovno revijo “Slovenska čbela” in jo tudi urejal. Josip Drobnič se je rodil pred 210 leti (1812) pri Sveti Emi ob Sotli.
Komunistična stranka je na Slovenskem nastala leto dni po ustanovitvi jugoslovanske komunistične stranke, po boljševiški revoluciji v Rusiji, vendar so se slovenski komunisti nato priključili Komunistični partiji Jugoslavije. Ko je bila leta 1921 sprejeta vidovdanska ustava in potem zakon o zaščiti države, je bila prepovedana. V tridesetih letih je slovensko komunistično stranko začel prenavljati Boris Kidrič. Leta 1934 so tako znotraj Komunistične partije Jugoslavije ustanovili komunistični partiji Slovenije in Hrvaške. Ustanovni kongres Komunistične partije Slovenije je potekal v strogi tajnosti v noči s 17. na 18. april pred 85 leti (1937), in sicer najprej v cerkvi, potem pa na kmetiji Barličevih na Čebinah nad Trbovljami. Vodstvo partije je prevzel Edvard Kardelj, ki se je zato vrnil iz Sovjetske zveze. Na kongresu so sprejeli manifest s stališči do vseh najpomembnejših političnih vprašanj tistega časa, ki povezuje razredno vprašanje z nacionalnim. Do izbruha druge svetovne vojne leta 1941 so slovenski komunisti delovali v ilegali. Še ta zanimivost. Edini univerzitetno izobražen udeleženec ustanovnega kongresa je bil agronom Janez Marentič, rojen v Clevelandu v Združenih državah Amerike. Bil je član kmetijske komisije, njegovo razumevanje kmečkega vprašanja na Slovenskem pa se je zelo razlikovalo od tistega, ki ga je zastopal Edvard Kardelj, s katerim sta bila pogosto zelo različnih mnenj.
Prosojne slike na steklu (svitlopis), iznajdene 18. aprila 1842 – tak je bil naslov poročila, ki ga je slovenski izumitelj Janez Puhar v začetku novembra 1850 poslal dunajski Akademiji o svojem postopku fotografiranja na steklene plošče. Zasnoval ga je na žveplovih parah, s katerimi je deloval na premazano stekleno podlago. To se je zgodilo v času, ko je bil kaplan v Ljubnem na Gorenjskem. Novico o izumu je aprila 1843 prvič objavil v časopisu Carniolia. Poročilo, ki ga je Puhar novembra 1850 poslal Akademiji znanosti na Dunaju, je ta januarja 1851 objavila v svojih poročilih, pri tem pa izpustila slovensko poimenovanje »svitlopis«. Puharju so avtorstvo fotografskega postopka na steklu priznali tudi v tujini. Leta 1851 je prejel priznanje na svetovni razstavi v Londonu, leta 1852 pa diplomo ene izmed pariških akademij.
Slikarju Lojzetu Špacapanu zaradi prve svetovne vojne, ki jo je preživel na vzhodni fronti in pozneje v ruskem ujetništvu, ni uspelo dokončati likovne akademije na Dunaju. Leta 1923 se je preselil v Gorico in se popolnoma posvetil umetniškemu delu. V ekspresionističnem in futurističnem duhu je za Goriško matico opremil več knjig in revij, cenjen je bil kot portretni karikaturist velike psihološke prodornosti, ukvarjal pa se je tudi z dekorativnim slikarstvom. V Gorici se je približal krogu futuristov, sodeloval je v satiričnem listu Čuk na palci, opremil več knjig Goriške matice in se leta 1928 preselil v Torino, kjer je ustvarjal do smrti leta 1958. Umetnostni zgodovinarji ga uvrščajo med evropsko najbolj uveljavljene umetnike modernizma, Italijani pa ga kot Luigija Spazzapana prištevajo med svoje najpomembnejše slikarje 20. stoletja. Poučeval je na umetniškem inštitutu v Modeni, leta 1956 pa je postal profesor risanja na umetniškem liceju v Torinu. Njegova dela so v uglednih svetovnih galerijah in muzejih, od leta 1976 pa je po njem imenovana galerija v Gradišču ob Soči. Lojze Špacapan se je rodil leta 1889 v Gradišču ob Soči.
6259 epizod
Petminutni spominski koledar o ljudeh, ki so se rodili tistega dne oz. o dogodkih, ki so povezani s tem datumom.
Petminutni spominski koledar je posvečen ljudem, ki so se rodili tistega dne, in dogodkom, povezanim s tem datumom.
Ustanovni kongres Komunistične partije Slovenije * Izdajatelj “Slovenske čbele” * »Svitlopis« – prosojne slike na steklu * Uveljavljeni umetnik evropskega modernizma
Urednik in slovaropisec Josip Drobnič je po študiju bogoslovja v Celovcu opravljal duhovniško službo po različnih slovenskih krajih, od leta 1857 pa je na celjski gimnaziji poučeval slovenščino. Zbiral je ljudske pesmi in kot privrženec ilirskega gibanja sestavil večjezični slovar z ilirskim besediščem ter “Slovensko-nemško-talijanski” in “Talijansko-nemško-slovenski besednjak”. Pozneje se je v Celovcu v celoti posvetil organiziranju kulturnega in gledališkega življenja. Deloval je pri “Družbi slovenskih gledaliških diletantov”, ustanovil “Dramatsko šolo in čitalnico” ter zanjo prirejal in prevajal gledališka besedila. Leta 1850 je začel izdajati prvo slovensko polleposlovno revijo “Slovenska čbela” in jo tudi urejal. Josip Drobnič se je rodil pred 210 leti (1812) pri Sveti Emi ob Sotli.
Komunistična stranka je na Slovenskem nastala leto dni po ustanovitvi jugoslovanske komunistične stranke, po boljševiški revoluciji v Rusiji, vendar so se slovenski komunisti nato priključili Komunistični partiji Jugoslavije. Ko je bila leta 1921 sprejeta vidovdanska ustava in potem zakon o zaščiti države, je bila prepovedana. V tridesetih letih je slovensko komunistično stranko začel prenavljati Boris Kidrič. Leta 1934 so tako znotraj Komunistične partije Jugoslavije ustanovili komunistični partiji Slovenije in Hrvaške. Ustanovni kongres Komunistične partije Slovenije je potekal v strogi tajnosti v noči s 17. na 18. april pred 85 leti (1937), in sicer najprej v cerkvi, potem pa na kmetiji Barličevih na Čebinah nad Trbovljami. Vodstvo partije je prevzel Edvard Kardelj, ki se je zato vrnil iz Sovjetske zveze. Na kongresu so sprejeli manifest s stališči do vseh najpomembnejših političnih vprašanj tistega časa, ki povezuje razredno vprašanje z nacionalnim. Do izbruha druge svetovne vojne leta 1941 so slovenski komunisti delovali v ilegali. Še ta zanimivost. Edini univerzitetno izobražen udeleženec ustanovnega kongresa je bil agronom Janez Marentič, rojen v Clevelandu v Združenih državah Amerike. Bil je član kmetijske komisije, njegovo razumevanje kmečkega vprašanja na Slovenskem pa se je zelo razlikovalo od tistega, ki ga je zastopal Edvard Kardelj, s katerim sta bila pogosto zelo različnih mnenj.
Prosojne slike na steklu (svitlopis), iznajdene 18. aprila 1842 – tak je bil naslov poročila, ki ga je slovenski izumitelj Janez Puhar v začetku novembra 1850 poslal dunajski Akademiji o svojem postopku fotografiranja na steklene plošče. Zasnoval ga je na žveplovih parah, s katerimi je deloval na premazano stekleno podlago. To se je zgodilo v času, ko je bil kaplan v Ljubnem na Gorenjskem. Novico o izumu je aprila 1843 prvič objavil v časopisu Carniolia. Poročilo, ki ga je Puhar novembra 1850 poslal Akademiji znanosti na Dunaju, je ta januarja 1851 objavila v svojih poročilih, pri tem pa izpustila slovensko poimenovanje »svitlopis«. Puharju so avtorstvo fotografskega postopka na steklu priznali tudi v tujini. Leta 1851 je prejel priznanje na svetovni razstavi v Londonu, leta 1852 pa diplomo ene izmed pariških akademij.
Slikarju Lojzetu Špacapanu zaradi prve svetovne vojne, ki jo je preživel na vzhodni fronti in pozneje v ruskem ujetništvu, ni uspelo dokončati likovne akademije na Dunaju. Leta 1923 se je preselil v Gorico in se popolnoma posvetil umetniškemu delu. V ekspresionističnem in futurističnem duhu je za Goriško matico opremil več knjig in revij, cenjen je bil kot portretni karikaturist velike psihološke prodornosti, ukvarjal pa se je tudi z dekorativnim slikarstvom. V Gorici se je približal krogu futuristov, sodeloval je v satiričnem listu Čuk na palci, opremil več knjig Goriške matice in se leta 1928 preselil v Torino, kjer je ustvarjal do smrti leta 1958. Umetnostni zgodovinarji ga uvrščajo med evropsko najbolj uveljavljene umetnike modernizma, Italijani pa ga kot Luigija Spazzapana prištevajo med svoje najpomembnejše slikarje 20. stoletja. Poučeval je na umetniškem inštitutu v Modeni, leta 1956 pa je postal profesor risanja na umetniškem liceju v Torinu. Njegova dela so v uglednih svetovnih galerijah in muzejih, od leta 1976 pa je po njem imenovana galerija v Gradišču ob Soči. Lojze Špacapan se je rodil leta 1889 v Gradišču ob Soči.
Trdnjava na griču je mestu dala ime Slovenska prosvetna zveza na Koroškem Zastava na Aljaževem stolpu
Avtor dela »Slovenska bibliografija" Pisateljeva noč na ljubljanskem kolodvoru Prve srčne zaklopke in spodbujevalnik pri nas
Konservativna trojica staroslovencev Inventarna knjiga po zgledu pariškega Louvra Zadnji dnevi Jugoslovanske armade na Slovenskem
Pisateljeva družbena kritičnost Spremenjena vloga metafor v moderni poeziji Ozemlje Slovenije prvič v zgodovini združeno v enotno cerkveno pokrajino
Med ustanovitelji Dramatičnega društva v Ljubljani Pesnik, kritik in urednik Začetki slovenske lovske organizacije
Prvi muzej na prostem pri nas Arhitektka in plesna pedagoginja Slovenska olimpijska listina
Zapisan koroškemu glasbenemu izročilu Slovenske žrtve v Kraljevu v Srbiji Najhujše bombardiranje Maribora
Prva slovenska socialna pesem Cesarica ukazala popis prebivalstva Novo življenje bogate osebne knjižnice generala in pesnika Rudolfa Maistra
Skrb za umetnoobrtne poklice Pisateljica in popotnica iz Celja Jugoslovanski in avstrijski predsednik odprla most čez Muro
"Prepozno je, veličanstvo." Spodbuda prekmurski književnosti Redno oddajanje slovenske televizije
Trpka usoda goriškega nadškofa in metropolita Narodni dom v Ljubljani Pobudnik sodelovanja manjšin v Avstriji
Pravnik, ki je v Gradcu predaval v slovenščini Marseillski atentat na jugoslovanskega vladarja Arhitekt in slikar
Knjižna dela nabožnega pisca Pravnik in zavzet planinski organizator Najstnik, ki je uporništvu proti nacizmu plačal z življenjem
Igralec s poudarjeno toplo človeško noto Tretji žalostni transport iz Celja Tolarski bankovci iz Velike Britanije, kovanci s Slovaške
Slovenski liberalni prvak Za napredek kmetijskega šolstva Prvi slovenski vzpon na katerega izmed osemtisočakov
Narodni svet Slovencev, Hrvatov in Srbov v Zagrebu Igralka in pesnica Ljubljanski dvojčici, spočeti nekoliko drugače
Obveščevalec in slikar Spodbuda goriški galeriji Partizan ob zahodni meji
Višji vinarski nadzornik za Slovenijo Prvi urednik Slovenskega čebelarja Nasprotja med umetniki in propagandisti
Osrednja osebnost slovenske bibliografije Igralska pot od gledališča do televizije Morija za zidom mariborskih sodnih zaporov
Razprava o numerični teoriji Začetnik radiokarbonskega datiranja pri nas Najstarejše delujoče slovensko društvo v Južni Ameriki
Neveljaven email naslov