Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Svoje štoparske dogodivščine so z nami delili Miran Ipavec, Gea Gračner in Urban Mislej.
Svoje štoparske podvige so z nami delili Gea Gračner, Miran Ipavec in Urban Mislej
Štopanje ni le način, kako privarčevati pri stroških prevoza, ampak izkušnja, zaradi katere spoznaš mnoge nove ljudi, ki s teboj delijo svoje znanje, razmišljanje, svoj čas. Včasih se skupna vožnja podaljšanja v večdnevno druženje, razlaga Gea Gračner, ki je na ta način potovala po Maroku:
“S prijateljem sem bila v Španiji, želela sva v Sevillo in bila že kar malo obupana, saj nekaj ur ni nihče ustavil. Ljudi na bencinski črpalki sem zato spraševala, ali gredo morda v to smer, a me ni nihče želel peljati, nekateri so kar obračali obraze in sploh niso želeli odgovarjati. Tam sta se ustavili tudi dve Nemki s kombijem, ki sta ga priredili za potovanje. Oni sta naju vzeli zraven in pozneje povedali, da ne gresta samo do Seville, ampak do Maroka. Na koncu smo skupaj preživeli tri čudovite dni v Maroku, kampirali smo, imeli piknike. Bilo je zelo lepo.”
Da se lahko 10-kilometrski prevoz podaljša v večdnevno druženje, pravi tudi Urban Mislej:
“V Armeniji naju je s prijateljem voznik peljal 10 kilometrov ven iz glavnega mesta. Nato je vztrajal, da ostaneva na čaju. Na koncu se je ta čaj podaljšal v štiri dni, ki sva jih preživela tudi na rojstnem dnevu njegove hčerke. Praznovanje je bilo nekaj čisto drugega kot pri nas – šlo je za celo veselico, povabljenih je bilo okoli 200 ljudi.”
Urban najraje štopa po Kavkazu, kjer pravi, da je čakalna doba minimalna. Ustavi vsak drugi avto.
Hitrost ustavljanja je ključna pri tistih štoparjih, ki postavljajo raznorazne rekorde. Med njimi je tudi Miran Ipavec, ki je najbolj ponosen na to, da mu je uspelo v enem dnevu preštopati 10 držav in v 10 dneh 31 držav. Najraje štopa na Nizozemskem, kjer imajo za štoparje posebne prometne znake. Prvič se je na štop podal septembra 1984 in se domov vrnil šele čez nekaj mesecev:
“Šel sem na koncert skupine Queen v Milano. Doma sem povedal, da bom odsoten nekaj mesecev. Iz Milana sem potem šel v Francijo. Ker nisem znal jezika, so bili moji profesorji francoščine šoferji. Štopal sem tudi v hudi zimi, ko ob desetih zvečer pri minus 25 še nisem vedel, kje bom spal. To početje me je takrat zasvojijo in pozneje sem si vedno rekel, če sem preživel štopanje v takem mrazu, lahko preživimi karkoli.
Do zdaj je štopal že vse mogoče – od osebnih vozil, kombijev, tovornjakov do traktorjev, koles, samovozečih vozil, konjske vprege. Do štoparske upokojitve, ki jo napoveduje čez par mesecev, bi rad postavil še naslednje rekorde: preštopal 40 držav v 15 dneh, v 3 dneh prišel na Nizozemsko in nazaj, v podobnem času preštopal tudi 17 držav ter 7 evropskih prestolnic na črko B.
Svoje štoparske dogodivščine so z nami delili Miran Ipavec, Gea Gračner in Urban Mislej.
Svoje štoparske podvige so z nami delili Gea Gračner, Miran Ipavec in Urban Mislej
Štopanje ni le način, kako privarčevati pri stroških prevoza, ampak izkušnja, zaradi katere spoznaš mnoge nove ljudi, ki s teboj delijo svoje znanje, razmišljanje, svoj čas. Včasih se skupna vožnja podaljšanja v večdnevno druženje, razlaga Gea Gračner, ki je na ta način potovala po Maroku:
“S prijateljem sem bila v Španiji, želela sva v Sevillo in bila že kar malo obupana, saj nekaj ur ni nihče ustavil. Ljudi na bencinski črpalki sem zato spraševala, ali gredo morda v to smer, a me ni nihče želel peljati, nekateri so kar obračali obraze in sploh niso želeli odgovarjati. Tam sta se ustavili tudi dve Nemki s kombijem, ki sta ga priredili za potovanje. Oni sta naju vzeli zraven in pozneje povedali, da ne gresta samo do Seville, ampak do Maroka. Na koncu smo skupaj preživeli tri čudovite dni v Maroku, kampirali smo, imeli piknike. Bilo je zelo lepo.”
Da se lahko 10-kilometrski prevoz podaljša v večdnevno druženje, pravi tudi Urban Mislej:
“V Armeniji naju je s prijateljem voznik peljal 10 kilometrov ven iz glavnega mesta. Nato je vztrajal, da ostaneva na čaju. Na koncu se je ta čaj podaljšal v štiri dni, ki sva jih preživela tudi na rojstnem dnevu njegove hčerke. Praznovanje je bilo nekaj čisto drugega kot pri nas – šlo je za celo veselico, povabljenih je bilo okoli 200 ljudi.”
Urban najraje štopa po Kavkazu, kjer pravi, da je čakalna doba minimalna. Ustavi vsak drugi avto.
Hitrost ustavljanja je ključna pri tistih štoparjih, ki postavljajo raznorazne rekorde. Med njimi je tudi Miran Ipavec, ki je najbolj ponosen na to, da mu je uspelo v enem dnevu preštopati 10 držav in v 10 dneh 31 držav. Najraje štopa na Nizozemskem, kjer imajo za štoparje posebne prometne znake. Prvič se je na štop podal septembra 1984 in se domov vrnil šele čez nekaj mesecev:
“Šel sem na koncert skupine Queen v Milano. Doma sem povedal, da bom odsoten nekaj mesecev. Iz Milana sem potem šel v Francijo. Ker nisem znal jezika, so bili moji profesorji francoščine šoferji. Štopal sem tudi v hudi zimi, ko ob desetih zvečer pri minus 25 še nisem vedel, kje bom spal. To početje me je takrat zasvojijo in pozneje sem si vedno rekel, če sem preživel štopanje v takem mrazu, lahko preživimi karkoli.
Do zdaj je štopal že vse mogoče – od osebnih vozil, kombijev, tovornjakov do traktorjev, koles, samovozečih vozil, konjske vprege. Do štoparske upokojitve, ki jo napoveduje čez par mesecev, bi rad postavil še naslednje rekorde: preštopal 40 držav v 15 dneh, v 3 dneh prišel na Nizozemsko in nazaj, v podobnem času preštopal tudi 17 držav ter 7 evropskih prestolnic na črko B.
Ena vidnejših domačih blues zasedb je kvartet Easywalkers. Blues, ki ga igrajo, je pravi Chicago blues z ustno harmoniko, ki jo mojstrsko obvlada Damir Jazbec, za mastne riffe poskrbi vokalist in odličen kitarist Marko Matjašič, jazzista Iztok Repovž in Daniel Homšak pa sta kriva za akademsko ritem sekcijo. Sami pravijo: »da bluzijo«. Pri igranju se EasyWalkers opirajo na tradicijo bluesa, ki ga začinijo po svoje in tako prispevajo k bogati zgodovini te glasbene zvrsti. Skupina Easywalkers – pred kratkim je pri založbi Jazz & Blues Records izdala prvenec – bo živo v studiu 13 zaigrala 5 skladb in sicer v akustični preobleki. Za drugo glasbo za izbrane okuse bo poskrbel gostitelj večera – glasbeni urednik Jane Weber.
Poslušamo tretji album KingKong rockskupine BO!, z nami pa se pogovarjata vokalist Boštjan Meh in kitarist Robi Kugler.
Daniel Vezoja je pevec in pisec pesmi iz Brežic. V preteklosti je deloval v skupini TrainStation, s katero je leta 2012 izdal EP Travelers Without Luggage. Po razpadu skupine se je posvetil svoji prvi ljubezni – pisanju pesmi in samostojnemu akustičnemu projektu. Na tečaju “songwritinga” je spoznal pevko Joanno Marie iz Dublina. Kmalu sta ugotovila, da imata podoben glasbeni okus in da so jima všeč pesmi drug drugega. Postala sta dobra prijatelja, kar je vodilo do tega, da je Daniel obiskal Dublin in se zaljubil v tamkajšnjo glasbeno sceno. Po številnih nastopih na irskih “singer-songwriter” večerih se je odločil, da bi bilo dobro tam tudi kaj posneti. Po spletu srečnih naključij je prišel do producenta Gavina Glassa, multiinstrumentalista, ki ima za seboj že štiri izdane albume in je bil več let član skupine Lise Hannigan. Ker sta se z Gavinom odlično ujela, je iz prvotne zamisli posneti krajši EP, projekt prerasel v snemanje celotnega albuma. V oddaji, ki jo pripravlja Jane Weber, smo predvajali koncert Daniela Vezoje in njegovih gostov iz Pineline dnevne sobe v Ljubljani, ki je bil 14. januarja 2017. To je še ena oddaja za glasbene sladokusce in tiste, ki bi to radi postali.
Tomaž in Jernej Hostnik ustvarjata družbenokritični šanson v rovtarskem narečju, v tokratni oddaji pa predstavljata svojo drugo ploščo "Divji zahod".
Kantavtor Luka Gluvić se zvrstno zgleduje pri ameriškem folku in countryju, vendar išče tudi svoj lastni izraz. V zadnjih dveh letih je ustvaril album Vstopanje, nato pa še dve mali plošči: Temne sence in Svobodna sorta, ki jih predstavlja v tokratni Pesmi v žepu.
V Ljubljano je prišel newyorški glasbenik in kantavtor Michael Weiskopf. Njegovi prvi nastopi v Sloveniji so bili v znamenju formata “storytellers“, saj je nastopil v intimnem vzdušju, sam z akustično kitaro in predstavil novi (četrti) studijski album. Del pesmi je bilo posnetih tudi v znamenitem londonskem studiu Abbey Road, katerega ime so v svet ponesli Beatli. Weiskopfov pohod po Ljubljani se je pričel v ponedeljek, 7. maja, v intimnem vzdušju bara Prulček, nato pa nadaljeval v sredo, 9. maja, v objemu kluba Daktari. Michael Weiskopf je nastopil tudi živo v radijski oddaji Sobotni glasbeni večer z Janetom Webrom (Studio 13) na Prvem programu Radia Slovenija, kjer je odigral nekaj svojih in nekaj Dylanovih skladb, prisluhnete pa lahko tudi pogovoru z njim.
V tokratni Pesmi v žepu smo izbrskali nekaj koncertnih posnetkov slovenskih kantavtorjev. Z odrov se bodo oglasili Tomaž Pengov, Nika Vistoropski z Bojanom Cvetrežnikom, Marko Grobler, Tomi Lorber in Tomaž Domicelj z Big Bandom RTV Slovenija.
Glasbenica in lutkarica Nika Solce predstavlja novo ploščo uglasbene poezije Srečka Kosovela "Tiha misel". Na njej sodeluje s številnimi glasbeniki, pesmi pa se zato sprehajajo med zelo raznolikimi zvočnimi svetovi, ki jih povezuje rdeča nit Nikine vokalne interpretacije Kosovelovih besed.
Poslušamo izbor novejših domačih kantavtorskih pesmi, ki so jih ustvarili Sandra Erpe, Vlado Kreslin, Rudi Bučar, Andrej Šifrer in Ditka.
Poslušamo pesmi s plošče Melodije zamolčanih besed, ki sta jo ustvarila pesnik Borut Gombač in kantavtor Marko Grobler.
Skupina Lačni Franz se s svojo enajsto studijsko ploščo Nova nebesa podaja v akustične vode. Kako, zakaj - in še marsikaj nam v Pesmi v žepu pojasni Zoran Predin.
Tokrat poslušamo štiri zvočno raznolike kantavtorske oziroma šansonjerske pesmi v zvrstnem razponu od bluesa prek flamenka do etnoglasbe. Skozi glasbo so z nami Marko Brecelj, Svetlana Makarovič, Leon Matek in Vlado Kreslin.
V tokratni oddaji se spominjamo kantavtorice Katarine Avbar, ki je pred nekaj tedni za vedno poslovila. Poslušamo pesmi z njenih dveh plošč (Beležnica, 2011; Na drugi strani, 2016) in odlomke iz pogovora, ki smo ga z njo opravili novembra 2016 ob predstavitvi druge plošče.
"Če hočeš dobro igrati, ti ni treba prodati duše," v eni od svojih pesmi (v angleščini) pravijo Prismojeni profesorji bluesa. Po desetletju ustvarjanja člani benda - Julijan Erič, Miha Erič, Miha Ribarič in Zlatko Djogić - predstavljajo svojo drugo studijsko ploščo "Wacky Blues Professors".
Tokrat poslušamo EP ploščo "A side of the Story" mlade novomeške skupine MRFY, z nami pa se pogovarja pevec in kitarist skupine Gregor Strasbergar.
V tokratni Pesmi v žepu gostimo troje ženskih kantavtorskih glasov: Katarina Juvančič, Nika Vistoropski in Bilbi. Zgodbe, ujete v njihove pesmi, nas spodbujajo in opominjajo - avtorice namreč svoj glas rade namenijo glasovom, ki bi sicer ostali prezrti.
Kantavtor Tomaž Domicelj bo v kratkem praznoval sedemdeset let, tokrat pa v Pesmi v žepu predstavlja nekaj svojih novih pesmi, ki jih je v preteklih mesecih posnel za Radio Slovenija.
Imajo avtorske godbe podprte z dobrimi zgodbami. So odlični glasbeniki, njihovi živi nastopi pa konceptualno zasnovana sijajna koncertna predstava. To je slovenska rockabilly zasedba Eightbomb, ki je prav pred kratkim praznovala deseto obletnico delovanja, okronali pa so jo s petim studijskim albumom High heeled devil. V našo družbo smo tokrat povabili njihovega kontrabasista Matevža Perovška.
V tokratni oddaji poslušamo nekaj pesmi s plošče Vrvohodci. Ustvarila sta jo pevka Alja Petric in kitarist Damjan Stanišić oziroma Duo Ponte.
Neveljaven email naslov