Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rogla se je na zemljevid tekem svetovnega pokala nenadejano zavihtela pred zdaj že sedmimi leti, ko so k nam prispeli najboljši tekači na smučeh. Tedanje sodelovanje naše najboljše tekačice Petre Majdič in turističnih delavcev je dalo slutiti, da bi bilo vse skupaj lahko zelo uspešno. Ob tekmovališču je hitro zrasel nov hotel, Majdičeve pa že ob naslednjem tekaškem snidenju z delom pohorske planote ni bilo več v smučini.
Po končani tekmovalni poti naše šampionke je tudi nekako zamrl zagon prirediteljev, ki so pri pripravi prog za pomoč običajno morali poprositi strokovnjake iz drugih delov Slovenije. Ko bi pred mesecem dni tekači morali spet k nam, so odšli v Dobbiaco, saj je Rogla že pred tem sporočila, da jo tekaški svetovni pokal ne zanima več. Enostavno jim decembrski termin ni šel v račun z vsemi drugimi stvarmi, ki jih ponujajo tu. Tekaški stadion, ki še vedno nosi ime po Petri Majdič pa je bil denimo tudi med včerajšnjim živ-žavom na Rogli izjemno dobro zaseden in tudi zgledno pripravljen.
Deskarji so ob odhodu tekačev našli nišo prav tu. Četrtič so prišli k nam. Trenutno najboljša Rok Marguč in Tim Mastnak sta iz teh koncev in tu največ vadita.
Rogla je bila že od nekdaj prijazno okolje do deskarjev, ki jih suličarji, kot deskarji nagajivo imenujejo smučarje, nikdar niso zares sprejeli v svoje okolje, ki pa je zares prostrano tudi na naših smučiščih. Kaj šele za severno ali zahodno mejo.
Včeraj se je prvič zgodilo da slovenska deskarska vrsta ni imela svojega predstavnika na zmagovalnem odru in tozadevno bi lahko rekli, da je Rogla zares izjemno uspešna. Priredila je šest tekmovanj na najvišji ravni in kar štirikrat so bili naši športniki med najboljšimi. Ob poškodbi Žana Koširja, zadnjega dobitnika velike deskarske kristalne krogle pa se ni izšlo. Ali to pomeni, da so naši deskarji v krizi. So in niso, saj so s šestim in osmim mestom le segli najviše v tej zimi. Nasploh je deskarski šport daleč od tistega, kar je nekdaj že ponujal.
Občutek imam, da se pod krovom mednarodne smučarske zveze deskarji nikdar niso znašli. Njihov uvod pod okriljem samostojne zveze je bil na začetku devetdesetih pravi bum. Obetal je zelo zanimivo serijo tekmovanj, kjer so bili zelo dejavni tudi Slovenci.
Toda pred olimpijskimi igrami v Naganu, zadnjimi v prejšnjem tisočletju, je bilo te radoživosti konec. Želja da postanejo olimpijski šport je očitno omejila radoživost, ki so jo premogli in jo danes vidimo zelo poredko. Še vedno jih ni malo, ki menijo, da je ta radoživost šla že izven športnih okvirov, toda sam jim pravim, da ko so tekmovali, deskarji seveda, so bili v prvi vrsti tekmovalci in še danes je tako. Zakaj so deskarji morali v tuj hlev se ve.
Vpliv mednarodne smučarske zveze in industrije, ki je vpeta v to, sta šla z roko v roki. Najbrž tudi kakšen fičnik od televizijskih pravic. Ampak posledice se vidijo šele zdaj. Tekem v celotni sezoni je le sedem. Glavnega pokrovitelja tekmovanje nima, zraven ni Nemcev, ki držijo vse druge smučarske discipline pri življenju.
Tudi na Rogli niso uspeli zbrati dovolj denarja za dvodnevni spored, ponudili pa so vsaj enodnevno druženje vseh najboljših in Rogla bo očitno ostala deskarska postojanka. Tudi tistih najboljših na svetu.
Rogla se je na zemljevid tekem svetovnega pokala nenadejano zavihtela pred zdaj že sedmimi leti, ko so k nam prispeli najboljši tekači na smučeh. Tedanje sodelovanje naše najboljše tekačice Petre Majdič in turističnih delavcev je dalo slutiti, da bi bilo vse skupaj lahko zelo uspešno. Ob tekmovališču je hitro zrasel nov hotel, Majdičeve pa že ob naslednjem tekaškem snidenju z delom pohorske planote ni bilo več v smučini.
Po končani tekmovalni poti naše šampionke je tudi nekako zamrl zagon prirediteljev, ki so pri pripravi prog za pomoč običajno morali poprositi strokovnjake iz drugih delov Slovenije. Ko bi pred mesecem dni tekači morali spet k nam, so odšli v Dobbiaco, saj je Rogla že pred tem sporočila, da jo tekaški svetovni pokal ne zanima več. Enostavno jim decembrski termin ni šel v račun z vsemi drugimi stvarmi, ki jih ponujajo tu. Tekaški stadion, ki še vedno nosi ime po Petri Majdič pa je bil denimo tudi med včerajšnjim živ-žavom na Rogli izjemno dobro zaseden in tudi zgledno pripravljen.
Deskarji so ob odhodu tekačev našli nišo prav tu. Četrtič so prišli k nam. Trenutno najboljša Rok Marguč in Tim Mastnak sta iz teh koncev in tu največ vadita.
Rogla je bila že od nekdaj prijazno okolje do deskarjev, ki jih suličarji, kot deskarji nagajivo imenujejo smučarje, nikdar niso zares sprejeli v svoje okolje, ki pa je zares prostrano tudi na naših smučiščih. Kaj šele za severno ali zahodno mejo.
Včeraj se je prvič zgodilo da slovenska deskarska vrsta ni imela svojega predstavnika na zmagovalnem odru in tozadevno bi lahko rekli, da je Rogla zares izjemno uspešna. Priredila je šest tekmovanj na najvišji ravni in kar štirikrat so bili naši športniki med najboljšimi. Ob poškodbi Žana Koširja, zadnjega dobitnika velike deskarske kristalne krogle pa se ni izšlo. Ali to pomeni, da so naši deskarji v krizi. So in niso, saj so s šestim in osmim mestom le segli najviše v tej zimi. Nasploh je deskarski šport daleč od tistega, kar je nekdaj že ponujal.
Občutek imam, da se pod krovom mednarodne smučarske zveze deskarji nikdar niso znašli. Njihov uvod pod okriljem samostojne zveze je bil na začetku devetdesetih pravi bum. Obetal je zelo zanimivo serijo tekmovanj, kjer so bili zelo dejavni tudi Slovenci.
Toda pred olimpijskimi igrami v Naganu, zadnjimi v prejšnjem tisočletju, je bilo te radoživosti konec. Želja da postanejo olimpijski šport je očitno omejila radoživost, ki so jo premogli in jo danes vidimo zelo poredko. Še vedno jih ni malo, ki menijo, da je ta radoživost šla že izven športnih okvirov, toda sam jim pravim, da ko so tekmovali, deskarji seveda, so bili v prvi vrsti tekmovalci in še danes je tako. Zakaj so deskarji morali v tuj hlev se ve.
Vpliv mednarodne smučarske zveze in industrije, ki je vpeta v to, sta šla z roko v roki. Najbrž tudi kakšen fičnik od televizijskih pravic. Ampak posledice se vidijo šele zdaj. Tekem v celotni sezoni je le sedem. Glavnega pokrovitelja tekmovanje nima, zraven ni Nemcev, ki držijo vse druge smučarske discipline pri življenju.
Tudi na Rogli niso uspeli zbrati dovolj denarja za dvodnevni spored, ponudili pa so vsaj enodnevno druženje vseh najboljših in Rogla bo očitno ostala deskarska postojanka. Tudi tistih najboljših na svetu.
79. kolesarska dirka po Španiji se je začela s posamično vožnjo na čas. Osrednji slovenski adut za najvišja mesta je Primož Roglič, ki je eden najuspešnejših tekmovalcev v zgodovini dirke. Zasavec je dirko dobil v letih 2019, 2020 in 2021.
Poletni del sezone v smučarskih skokih se je začel v Courchevelu v Franciji, kjer žensko reprezentanco že vodi novi trener Jurij Tepeš.
Nogometaši Celja so se v 3. krogu kvalifikacij za uvrstitev v Evropsko ligo pomerili z irskimi prvaki iz Dublina, z ekipo Shamrock Rovers.
S tekmo prestižne narave med sedanjima zmagovalcema lige prvakov in evropske lige, Real Madridom in Atalanto, se je sinoči v Varšavi še uradno začela nova evropska klubska nogometna sezona.
Po koncu iger 33. olimpijade v Parizu so nekateri športniki med povratkom domov spisali zanimive zgodbe.
Dobra dva tedna smo bili zaprti v športnem mehurčku tisočerih barv, vonjev in okusov. Bolj kot to pa so nas privlačile kolajne. Za uspehom se je gnalo 11.000 športnic in športnikov.
Ko je Janja Garnbret v steni, je videti enostavno, včasih celo igraje. A resnica je precej drugačna. Za lahkotnostjo so ure trdega dela, osredotočenosti, tudi solz.
Slovenija je lovila svetovne prvake Dance, se jim približala le na gol zaostanka, v zadnjih trenutkih olimpijskega polfinala pa izenačenje ni uspelo.
Toni Vodišek ohranja najboljše izhodišče pred nadaljevanjem finala v razredu formula kite. Še enkrat več pa se je izkazalo, kako nepredvidljiv šport je jadranje.
Nekdanji rokometaš Kristijan Čeh na olimpijskem stadionu ni vrgel dovolj daleč, da bi osvojil eno od razpoložljivih medalj. V igri zanjo pa ostajajo slovenski rokometaši, ki so s 33 : 28 premagali Norveško. Pred 25.000 gledalci so podaljšali svoje bivanje v olimpijski vasi, sicer ne tisti, ki smo jo največkrat omenjali.
Janja Garnbret poskuša postati prva športna plezalka z dvema zlatima olimpijskima kolajnama.
Poljaki so končali sanje slovenskih odbojkarjev v Parizu. Boleč poraz pa ne pomeni, da odbojkarji niso zmagovalci.
Jadralci imajo svoj Pariz v Marseillu. Nastope v jadralskem razredu formula kite je uspešno začel Toni Vodišek.
Jan Tratnik je pristal na končnem osmem mestu dolge cestne preizkušnje, kar je četrta najboljša olimpijska uvrstitev slovenskih kolesarjev v zgodovini.
Slovenski odbojkarji so za prvo mesto v predtekmovalni skupini A premagali gostitelje olimpijskih iger, aktualne zmagovalce lige narodov in branilce olimpijskega zlata Francoze. Napetost v dvorani z 12.500 sedeži bi lahko rezal.
Slovenske rokometašice so po porazu z Nemčijo izgubile tudi proti Norveški, prikazale pa precej boljšo igro. Še vedno ohranjajo možnosti za napredovanje v četrtfinale.
Na olimpijskih igrah tekmujejo le najboljši. Navijači znajo vrhunske nastope nagraditi, ne glede na uro, nacionalnost športnikov ali vremenske pogoje.
V športu se veliko ne da narediti čez noč. Razmislek o razmerah v domačem judu ob zlati olimpijski kolajni Andreje Leški.
Na olimpijskih igrah v Parizu so boje na tamkajšnjih brzicah končali še kanuisti. Slovenske barve je v finalu zastopal Benjamin Savšek, eden najboljših športnikov v slalomu na divjih vodah.
Neveljaven email naslov