Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Kdaj in kdo se je spomnil, da naj politiki nosijo čelade med polaganjem temeljnega kamna, ni natančno znano
Kdaj in kdo se je spomnil, da naj politiki nosijo čelade med polaganjem temeljnega kamna, ni natančno znano
Najprej seveda čelade. Če jih nosijo med obiskom tovarn, človek še razume. V tovarni lahko politiku vedno kaj pade na glavo. Ampak kaj lahko pade na glavo pomembnežem na prazni njivi? Kolikor razumemo, naložba greenfield pomeni prav to. V Mariboru gre za prvovrstno kmetijsko zemljo in po televizijskih posnetkih sodeč ni v zraku ničesar, kar bi lahko padlo na vse te, vzorno v čelade odete politične glave. Argument, da je v bližini letališče, tudi ne vzdrži kritične presoje; kot vemo, mariborsko letališče ni namenjeno pristajanju in vzletanju letal! Mariborski nogometaši, edini uporabniki letališča, pa imajo pred seboj le še en let. Čemu torej čelade? Lahko bi predpostavili, da so udeleženci pod vtisom ljudske vraže o nebu, ki nam bo padlo na glavo; a kaj, ko je vraža le literarni izraz za veliko in neizogibno katastrofo. Misel na katastrofo pa pri polaganju temeljnega kamna ni v pomoč …
Kar zadeva trenutno politično-zidarsko modo je prišlo do temeljnega premika. Letošnja kolekcija išče vzore pri policajih in gasilcih in voznikih, ki se jim je pokvaril avto. Oblikovalec je mariborsko polaganje oplemenitil z brezrokavniki v rumeni fluorescentni barvi in z materiali, ki iščejo svoj navdih v plastiki. Odsevni jopič v kombinaciji z belo čelado nagovarja samozavestnega moškega, ki ve, kaj hoče, in je za to pripravljen tudi seči v denarnico. Ob tem naj poudarimo, da je kolekcija, razen čelade in jopiča, presenetljivo klasična. Dvodelne temne obleke in nizki črni čevlji. Se pravi, če politiku med polaganjem temeljnega kamna Magne pade kaj na glavo, jo bo odnesel brez poškodb, bog ne daj pa, da mu kaj pade na nogo.
Kočevje je bilo v modnem smislu veliko bolj klasično. Prav tako bele – če to ni sumljivo – čelade so nosili tudi v Kočevju. In tudi tam ni bilo nad glavami ničesar, kar bi lahko padlo dol. Zaradi tujega investitorja so bili nekateri modeli bolj eksotični, drugače pa je bil glavna zvezda seveda spet premier. Je pa modni oblikovalec veliko več truda posvetil modnim dodatkom in reviji sami.
Modeli in revija v Mariboru so se zdeli nekoliko zmedeni, v Kočevju pa je vladal strogi red. Ob beli čeladi je oblikovalec poskrbel za revolucijo, ki jo redko vidimo tudi na večjih in bolj odmevnih revijah, kot sta Pariz in Milano. Politiki so namreč v roke dobili lopate. Sodobne lopate, navdahnjene z delavsko lopato, ki se estetsko naslanja na klasično slovensko »šauflo!« Le da so bile kočevske izdelane iz bele jelke in črnega, kvalitetnega jeseniškega železa. Manekeni so jih lepo kombinirali še z enim modnim dodatkom, zeleno samokolnico, tako imenovano »šajtrgo«! Lopato je še posebno samozavestno nosil premier, kot antologijska pa nam bo v spominu ostala podoba, ko so vsi modeli ob koncu revije staknili lopate, tako da so oblikovali veliko železno srce in se s tem na simbolni ravni zavezali k nadaljevanju investicijskega sodelovanja in skrbi za modo.
Kot veste, je moda na političnih dogodkih, sploh pa med polaganjem temeljnega kamna, rezanjem traku in podobnim bila v preteklem obdobju pri nas zelo zanemarjena. Bivši sistem ni temu posvečal nobene pozornosti … Če se le spomnimo pokojnega maršala, kako neugledno je postavil temeljni kamen za krško nuklearko! Ne le, da ni nosil čelade; bil je povsem razoglav in če spomin ne vara, je bila v tujini takrat modna javnost nad tem zgrožena.
Na srečo imajo sedanji politiki za modo na gradbišču več posluha in če ne zaradi drugega, se naslednjih naložb greenfield veselimo kot ljubitelji mode in zagovorniki sodobne kulture oblačenja.
750 epizod
Glosa Marka Radmiloviča, začinjena s prefinjenim smislom za humor, ki je enostavno ne smete preslišati!
Kdaj in kdo se je spomnil, da naj politiki nosijo čelade med polaganjem temeljnega kamna, ni natančno znano
Kdaj in kdo se je spomnil, da naj politiki nosijo čelade med polaganjem temeljnega kamna, ni natančno znano
Najprej seveda čelade. Če jih nosijo med obiskom tovarn, človek še razume. V tovarni lahko politiku vedno kaj pade na glavo. Ampak kaj lahko pade na glavo pomembnežem na prazni njivi? Kolikor razumemo, naložba greenfield pomeni prav to. V Mariboru gre za prvovrstno kmetijsko zemljo in po televizijskih posnetkih sodeč ni v zraku ničesar, kar bi lahko padlo na vse te, vzorno v čelade odete politične glave. Argument, da je v bližini letališče, tudi ne vzdrži kritične presoje; kot vemo, mariborsko letališče ni namenjeno pristajanju in vzletanju letal! Mariborski nogometaši, edini uporabniki letališča, pa imajo pred seboj le še en let. Čemu torej čelade? Lahko bi predpostavili, da so udeleženci pod vtisom ljudske vraže o nebu, ki nam bo padlo na glavo; a kaj, ko je vraža le literarni izraz za veliko in neizogibno katastrofo. Misel na katastrofo pa pri polaganju temeljnega kamna ni v pomoč …
Kar zadeva trenutno politično-zidarsko modo je prišlo do temeljnega premika. Letošnja kolekcija išče vzore pri policajih in gasilcih in voznikih, ki se jim je pokvaril avto. Oblikovalec je mariborsko polaganje oplemenitil z brezrokavniki v rumeni fluorescentni barvi in z materiali, ki iščejo svoj navdih v plastiki. Odsevni jopič v kombinaciji z belo čelado nagovarja samozavestnega moškega, ki ve, kaj hoče, in je za to pripravljen tudi seči v denarnico. Ob tem naj poudarimo, da je kolekcija, razen čelade in jopiča, presenetljivo klasična. Dvodelne temne obleke in nizki črni čevlji. Se pravi, če politiku med polaganjem temeljnega kamna Magne pade kaj na glavo, jo bo odnesel brez poškodb, bog ne daj pa, da mu kaj pade na nogo.
Kočevje je bilo v modnem smislu veliko bolj klasično. Prav tako bele – če to ni sumljivo – čelade so nosili tudi v Kočevju. In tudi tam ni bilo nad glavami ničesar, kar bi lahko padlo dol. Zaradi tujega investitorja so bili nekateri modeli bolj eksotični, drugače pa je bil glavna zvezda seveda spet premier. Je pa modni oblikovalec veliko več truda posvetil modnim dodatkom in reviji sami.
Modeli in revija v Mariboru so se zdeli nekoliko zmedeni, v Kočevju pa je vladal strogi red. Ob beli čeladi je oblikovalec poskrbel za revolucijo, ki jo redko vidimo tudi na večjih in bolj odmevnih revijah, kot sta Pariz in Milano. Politiki so namreč v roke dobili lopate. Sodobne lopate, navdahnjene z delavsko lopato, ki se estetsko naslanja na klasično slovensko »šauflo!« Le da so bile kočevske izdelane iz bele jelke in črnega, kvalitetnega jeseniškega železa. Manekeni so jih lepo kombinirali še z enim modnim dodatkom, zeleno samokolnico, tako imenovano »šajtrgo«! Lopato je še posebno samozavestno nosil premier, kot antologijska pa nam bo v spominu ostala podoba, ko so vsi modeli ob koncu revije staknili lopate, tako da so oblikovali veliko železno srce in se s tem na simbolni ravni zavezali k nadaljevanju investicijskega sodelovanja in skrbi za modo.
Kot veste, je moda na političnih dogodkih, sploh pa med polaganjem temeljnega kamna, rezanjem traku in podobnim bila v preteklem obdobju pri nas zelo zanemarjena. Bivši sistem ni temu posvečal nobene pozornosti … Če se le spomnimo pokojnega maršala, kako neugledno je postavil temeljni kamen za krško nuklearko! Ne le, da ni nosil čelade; bil je povsem razoglav in če spomin ne vara, je bila v tujini takrat modna javnost nad tem zgrožena.
Na srečo imajo sedanji politiki za modo na gradbišču več posluha in če ne zaradi drugega, se naslednjih naložb greenfield veselimo kot ljubitelji mode in zagovorniki sodobne kulture oblačenja.
V kriznih časih je naša posebna skrb posvečena otrokom. In ena največjih nevarnosti, ki prežijo nanje, so neprimerne vsebine, do katerih lahko po naključju ali pa celo hote dostopajo med vsemi temi urami, preživetimi pred računalniškimi ali televizijskimi ekrani. Danes bomo opozorili na vsebine, ki še niso v fokusu staršev in niso regulirane ter kot take še niso razumljene kot neprimerne za naše otroke – kljub temu pa so lahko dostopne in sposobne duševni razvoj vašega otroka nepovratno zavreti. V okviru naše redakcije se je oblikovala posebna skupina, ki predlaga dopolnitve starševskega nadzora …
Danes pa o priljubljeni temi, ki pa jo bomo osvetlili s povsem nove perspektive. Govorili bomo o teorijah zarote! Kot je znano nekaj zelo dobro obveščenim posameznikom, smo v našem skromnem uredništvu del mednarodne zarote, ki bi rada za krmilo planeta spravila pisce kolumn! Ti bi nato ves svet prisilili v neskončno pisanje glos, kozerij, analiz, komentarjev in podobnih novinarskih zvrsti. Vsi napori borcev za demokracijo, da obrzdajo osrednje medije, kjer kolumnisti običajno iščemo in tudi najdemo zatočišče, so tako povsem upravičeni. Ta samoizpovedni uvod je potreben, da se soočimo z zahtevnim miselnim konstruktom, ki edini na teoretični ravni razloži teorijo zarot … In sicer: Najbolj zarotniška je tista teorija zarote, ki v lažnivih medijih prikrito nakazuje, da teorij zarot ni.
Ker so kulturne ustanove zaprte in je ponudba kakovostne zabave okrnjena, se moramo nasloniti na to, kar je ostalo. In zagotovo je najatraktivnejša prireditev na sporedu v matinejskem času, ko se vsak dan ob enajsti uri začne novinarska konferenca o poteku epidemije med Slovenci. Dolgoletni igralec slovenskega teatra Jelko Kacin je nesporni prvak koronskega odra in nekaj dni nazaj je spet užgal enega svojih večnih monologov, ob katerih so klasiki svetovne dramatike kot poeti z zadnjih strani šolskih glasil.
Začnimo leto z optimističnim tonom. Da se nam ne bi spet zgodilo, da bomo konec leta 2021 vili roke k nebu, naj se to že enkrat konča in naj se začne 2022. Ko vsakdan spremljamo v kontekstu in s čim širšim pogledom, naša realnost postane lažje razumljiva. V glavnem pa bolj optimistična …
V zadnji oddaji koledarskega leta, ki bo šlo v zgodovino, pa nekaj o enotnosti. Katastrofalno leto je namreč s seboj prineslo tudi nekaj pomembnih osamosvojitvenih obletnic, ki pa jih pod nobenim pogojem ne smemo enačiti z občo in celoletno katastrofo. Osamosvojitev in njena trideseta obletnica sta bili ena redkih svetlih točk leta 2020 in hvala covidu-19, da je bilo proslavljanje samo virtualno. Tako smo se rešili sramot in zapletov z zastavonošami, političnimi in značajskimi razlikami praznovalcev ter državne proslave v Cankarjevem domu. Čeprav se je tudi televizijska proslava izkazala, ko je smeli scenarist veličino Slovenije poudaril z bedo Jugoslavije; ali kot radi rečejo slovenski obrtniki, ko si ogledujejo delo predhodnikov: "Ja kdo vam pa je to delal!"
Najpogostejša želja letošnjih obdarovanj leta je cepivo proti covidu-19 in palčki so si na severnem tečaju brade bogato omastili s farmacevtskimi milijoni … končno pa smo tudi izvedeli, čemu ima necepljeni Rudolf rdeč nos.
Ob sprostitvi nekaterih epidemioloških omejitev se bomo v naši skromni oddaji le še enkrat več odrekli kritični analizi in se posvetili osnovni vlogi javnega medija, ki je informirati in poročati. Kajti če hočemo premagati epidemijo, moramo vsi vložiti ne le skupen napor, temveč tudi pozabiti na razlike, ki nas delijo – kot nam vztrajno polaga na dušo predsednik republike. Vsi bi morali pokazati več zaupanja tako do vlade kot do politike nasploh; in ko bi zaupanje prišlo, bi epidemija odšla.
Lovopusta je konec in sezona lova se je začela. Do pomladi moramo uloviti krivca. Ga upleniti in nagačiti. Preveč je bilo trpljenja, preveč odpovedovanja, preveč čustev, preveč prelitega črnila in veliko preveč smrti, da bi epidemija lahko minila brez krivca. Kljub temu da bo iskanje strastno, da bodo mediji šli za vroče žemlje, da bodo padale glave in rastli novi preroki, ni pričakovati, da bomo krivca našli. Mi bomo trdili, da so krivi Oni, Oni bodo trdili, da smo krivi Mi. Najprej in na začetku: kdo so Oni? Oni so politične in gospodarske elite, institucije države, organi v sestavi in združenje navijačev vsega naštetega. Mi smo pa Mi.
Danes pa pomembna novica iz znanosti. Na grozo vladajoče elite bomo govorili o literarni zgodovini. Danes vam premierno odkrivamo, mogoče ne najpomembnejšo ali največjo, vsekakor pa najbolj trpežno oziroma najbolj obstojno figuro slovenske zgodovine: odkrivamo vam Karla Velikega Slovenskega
Nova realnost je končno zavzela še zadnjo trdnjavo stare normalnosti, ki je seveda ekonomsko propagandni program. "Reklame" po domače. Kar nenadoma so se pojavile reklame za izdelke, ki še nikoli prej niso napadli naših polic, src in denarnic. Recimo vitamin "D" se je v sodobnih reklamah iz sorazmerno anonimnega vitamina prelevil v vladarja vitaminskega cesarstva!
Minister, ki ima na skrbi devetdeset odstotkov vašega življenja, vam mora, če se želite poročiti, za to izdati primerno potrdilo.
Povsem neideološko gledano imamo le eno resnično dobro politično kratico, ki je seveda "DEMOS!" Kratica, ki opravlja svojo osnovno dolžnost kratice, hkrati pa je tudi sama po sebi nosilec mogočne simbolne sporočilnosti. Žal se Demos – tudi kot kratica – ni obdržal. In danes imamo torej KUL, ki bi želel vsaj zveneti, če ne že biti cool.
Čemu današnji politiki komunicirajo z nami znotraj 280-znakovnega univerzuma?
Mnogo poslušalcev, pa tudi državljanov na sploh se čudi, nekateri se celo razburjajo nad valom zamenjav, ki je zalil našo družbeno stvarnost. Zamenjave so ob koronavirusu druga najbolj popularna tema trenutka, po našem svetem prepričanju pa bi mu morale v medijskih objavah stati ob boku. Piše: Marko Radmilovič
Če danes laž poskušaš prodati kot resnico, kako naj vemo, da jutrišnja resnica ne bo laž?
Danes pripravljamo odgovor za vse tiste, ki se sprašujete, kam je vrag odnesel šalo. Po temeljiti analizi opozoril stroke na eni strani in na drugi strani po analizi ravnanja javnosti, sploh pa po reakcijah vladajočih, smo se prvi prikopali do odgovora na usodno vprašanje "kam je vrag odnesel šalo".
Pozdrav s komolcem ima nekaj resnih pomanjkljivosti, ki jih bomo na tem mestu razčlenili. Piše: Marko Radmilovič.
Najprej se je treba spoprijeti z barvami. So tri, pogojno štiri, s tem da je ena drugačna.
"Stolpomanija", ki smo ji priča v Sloveniji, bo sicer prinesla turiste in dobiček, odnesla pa še zadnja mesta absolutnega miru …
Dejstvo je, da slovenske gozdove ropajo in to povsem konkretno: iz gozdov nepridipravi kradejo drevesa.
Neveljaven email naslov