Kljub razumevajočemu Martinu in iskanju nekakšnega ravnovesja pri sobivanju v troje se začnejo njihova razmerja in življenja vzajemno rušiti.
![Tomas (Franz Rogowski, desno) je filmski režiser, ki živi v Parizu s svojim soprogom Martinom (Ben Whishaw, levo). Vse je lepo in prav, dokler Tomas na zabavi ob koncu snemanja filma ne spozna privlačne Agathe, s katero se kmalu zapleteta v razmerje. Foto: LIFFe Tomas (Franz Rogowski, desno) je filmski režiser, ki živi v Parizu s svojim soprogom Martinom (Ben Whishaw, levo). Vse je lepo in prav, dokler Tomas na zabavi ob koncu snemanja filma ne spozna privlačne Agathe, s katero se kmalu zapleteta v razmerje. Foto: LIFFe](https://img.rtvcdn.si/_up/upload/2023/10/13/66124826.jpg)
Film Prehodi, ki ga je režiral izkušeni ameriški avtor srednjih let Ira Sachs, je nekakšna observacijska črna komedija človeških odnosov ob izteku mladostniških let. V pristopu ves čas pazi, da ne bi prekoračil meje karikature ali posmehovanja in vzdržuje napetost z nepredvidljivimi preobrati, čeprav je za Tomasovo človeško in ustvarjalno egomanijo in manipuliranjem ves čas slutiti propad in nesrečo za vse, ki mu prekrižajo pot. Človekov značaj je njegova usoda, bi rekel dobri stari Heraklit.
![Privlak med Tomasom in Agathe (Adèle Exarchopoulos) se kmalu razvije v ljubezen, kar pa ogrozi Tomasov zakon z Martinom. Foto: LIFFe Privlak med Tomasom in Agathe (Adèle Exarchopoulos) se kmalu razvije v ljubezen, kar pa ogrozi Tomasov zakon z Martinom. Foto: LIFFe](https://img.rtvcdn.si/_up/upload/2023/10/13/66124825.jpg)
Liki filma Prehodi so taki, kot so, in čeprav nihče od njih ni izrazito simpatičen, še najmanj pravzaprav osrednji lik Tomas, nam jih Ira Sachs približa do te mere, da lahko razumemo njihove reakcije in delovanje. In do neke mere čustvovanje, ki znotraj toka življenj ni nujno zmeraj preprosto, načrtovano in predvidljivo. Hkrati se zdi, da nas avtor ves čas izziva z vprašanjem, ali je umetnikom res dovoljeno več kot drugim smrtnikom in kje so meje strpnosti.
K temu razumevanju notranjega kaosa ogromno pripomorejo osrednji trije igralci, vzhajajoča zvezda evropskega filma Franz Rogowski, njegov filmski partner Ben Whishaw in sijajna Adèle Exarchopoulos v nehvaležni vlogi tretjega vogala. Ta kaos je subtilno prikrit s precejšnjo mero francoske filmske klepetavosti, če lahko temu tako rečemo. Film Prehodi deluje, kot da bi Éric Rohmer posnel kratko epizodo iz življenja Rainerja Wernerja Fassbinderja, pri čemer bi ohranil realistična, prepoznavna prizorišča in svoje racionalno-dialoške pasuse, hkrati pa se ne bi zadrževal pri prikazu strastnih prizorov seksa, tako homo- kot heteroseksualnega.
Še ena referenca, ki mi je zaradi spolne fluidnosti v pripovedi in zaradi flirtanja s francoskim novim valom prišla na misel, je Xavier Dolan, le da Ira Sachs ni tako zaljubljen v filmsko eksperimentiranje, in resnici na ljubo, tudi ni tako predrzno nadarjen. Kljub temu pa je filmu Prehodi šteti v dobro, da deluje kot uravnotežena ter slogovno in vsebinsko zaključena celota, predvsem pa, da v nasprotju s sodobnimi dramskimi trendi ni predolg in ostaja v spodobnih okvirjih ure in pol. V tem času z aristotelovsko pripovedno logiko zaključi v uvodu zasejane nastavke, hkrati pa v skladu z znamenito Lacanovo formulo "Ni spolnega razmerja" pusti Tomasa na koncu zagonetno kolovratiti s kolesom po pariških ulicah ...
Iz oddaje Gremo v kino.
Komentarji so trenutno privzeto izklopljeni. V nastavitvah si jih lahko omogočite. Za prikaz možnosti nastavitev kliknite na ikono vašega profila v zgornjem desnem kotu zaslona.
Prikaži komentarje