Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
NAPOVEDNIK DSR- MITJA ZATLER, 2.11.2017
Kdor mora kaj skriti, se na moč boji, da bi resnica prišla na dan. In skuša storiti vse, da bi jo utišal.
Beograjskim generalom, ki niso hoteli sprejeti dejstva, da je Slovenija razglasila samostojnost in odšla iz federacije, se je zdelo, da bodo lahko že z uničenjem ključnih oddajnikov naše Radiotelevizije, utišali resnico, sprožili paniko in dokazali, da ''armija'' obvladuje slovensko ozemlje.
V tokratni oddaji Domovina v srcu se predstavlja naš kolega, elektrotehnik Radiotelevizije Slovenija v pokoju, MITJA ZATLER, oddajničar, ki je med vojno za Slovenijo srečno preživel letalske napade JLA na oddajnik na Krvavcu ter s sodelavci pohitel popraviti škodo in obnoviti oddajanje.
Avtor oddaje je Ivan Merljak.
Zanimiv radijski pisec, po rodu Poljak, je otroštvo in mladost preživel v Ameriki, že dolgo časa pa kot samostojni umetnik živi in deluje v Franciji. Tako doma kot drugod po Evropi vodi delavnice kreativnega pisanja, ki so izjemne tudi po tem, da vključujejo radijsko igro. Tokratna radijska igra govori o sodobnem junaku, intelektualcu D., pravkar ločenemu, ki se preseli na jug Francije v Avignon. Upa, da se bo skril pred lastno preteklostjo in se posvetil prevajanju v angleščino enega samega soneta italijanskega pesnika Petrarke, delu, ki mu je posvetil že več kot dvajset let. D.-jeva življenjska obsesija s Petrarko mu da nov zagon v Avignonu, saj je tam pesnik domnevno prvič videl legendarno Lauro v cerkvi St. Claire leta 1327. Postala je objekt Kanconjere, ene svetovno najbolj znanih ljubezenskih pesmi v ljudskem jeziku, torej v italijanščini. Ko se D. sooči s svojo Lauro, mlado študentko iz Quebeca z imenom Annie, v katero se bolestno zaljubi, njegova obsesija vodi v popolno identifikacijo s pesnikom. Svojemu razpršenemu življenju skuša dati celovito obliko in spaja svojo lastno življenjsko zgodbo s Petrarkino v mozaik govorjenih fragmentov.
Prevajalka Tamara Soban
Dramaturginja Vilma Štritof
Fonetičarka Cvetka Šeruga Prek
Režiser Igor Likar
Tonski mojster Jure Culiberg
Glasbeni opremljevalec Marko Stopar
On Boris Ostan
Hotelirka Snežna Prijatelj
Clotilde Jette Vejrup Ostan
Mentor, Kardinal, Vodič, Analitik, Sodnik Janez Albreht
Annie Vesna Maher
Kustos Stane Potisk
Glas v italijanščini Jasna Rodošek
Traja 58′ 38″
Produkcija Uredništvo igranega programa
Posneto v studiih Radia Slovenija februarja 1996
420 epizod
Poskušamo odgovoriti na vprašanje naše narodne, skupne identitete v najširšem pomenu besede. Dotikamo se naše preteklosti, prednikov, njihovih vrednot, čustvovanja, verovanja, mitov in legend, šeg in navad, ki so prerasle v običaje, pa tudi dela, obrti in tehniško-tehnološke kulture. Na vprašanje – kdo smo – pa odgovarjajo tudi sodobnice in sodobniki.
NAPOVEDNIK DSR- MITJA ZATLER, 2.11.2017
Kdor mora kaj skriti, se na moč boji, da bi resnica prišla na dan. In skuša storiti vse, da bi jo utišal.
Beograjskim generalom, ki niso hoteli sprejeti dejstva, da je Slovenija razglasila samostojnost in odšla iz federacije, se je zdelo, da bodo lahko že z uničenjem ključnih oddajnikov naše Radiotelevizije, utišali resnico, sprožili paniko in dokazali, da ''armija'' obvladuje slovensko ozemlje.
V tokratni oddaji Domovina v srcu se predstavlja naš kolega, elektrotehnik Radiotelevizije Slovenija v pokoju, MITJA ZATLER, oddajničar, ki je med vojno za Slovenijo srečno preživel letalske napade JLA na oddajnik na Krvavcu ter s sodelavci pohitel popraviti škodo in obnoviti oddajanje.
Avtor oddaje je Ivan Merljak.
Zanimiv radijski pisec, po rodu Poljak, je otroštvo in mladost preživel v Ameriki, že dolgo časa pa kot samostojni umetnik živi in deluje v Franciji. Tako doma kot drugod po Evropi vodi delavnice kreativnega pisanja, ki so izjemne tudi po tem, da vključujejo radijsko igro. Tokratna radijska igra govori o sodobnem junaku, intelektualcu D., pravkar ločenemu, ki se preseli na jug Francije v Avignon. Upa, da se bo skril pred lastno preteklostjo in se posvetil prevajanju v angleščino enega samega soneta italijanskega pesnika Petrarke, delu, ki mu je posvetil že več kot dvajset let. D.-jeva življenjska obsesija s Petrarko mu da nov zagon v Avignonu, saj je tam pesnik domnevno prvič videl legendarno Lauro v cerkvi St. Claire leta 1327. Postala je objekt Kanconjere, ene svetovno najbolj znanih ljubezenskih pesmi v ljudskem jeziku, torej v italijanščini. Ko se D. sooči s svojo Lauro, mlado študentko iz Quebeca z imenom Annie, v katero se bolestno zaljubi, njegova obsesija vodi v popolno identifikacijo s pesnikom. Svojemu razpršenemu življenju skuša dati celovito obliko in spaja svojo lastno življenjsko zgodbo s Petrarkino v mozaik govorjenih fragmentov.
Prevajalka Tamara Soban
Dramaturginja Vilma Štritof
Fonetičarka Cvetka Šeruga Prek
Režiser Igor Likar
Tonski mojster Jure Culiberg
Glasbeni opremljevalec Marko Stopar
On Boris Ostan
Hotelirka Snežna Prijatelj
Clotilde Jette Vejrup Ostan
Mentor, Kardinal, Vodič, Analitik, Sodnik Janez Albreht
Annie Vesna Maher
Kustos Stane Potisk
Glas v italijanščini Jasna Rodošek
Traja 58′ 38″
Produkcija Uredništvo igranega programa
Posneto v studiih Radia Slovenija februarja 1996
Velika planina je planšarski raj najhitreje dosegljiv iz Ljubljane. Že pogled nanjo vabi, zato je v lepem vremenu na njej nepregledna vrsta pohodnikov in turistov. To res prinaša dobiček, a žal uničuje svetost pastirskega življenja, kar nista že odnesla čas in modernizacij.
Zaradi posebnosti slovenskega prostora pri nas ni velikih razlik med mesti in vasmi in te se še zmanjšujejo. Pa vendar nas zgodovina uči, da ne smemo mešati pojmov meščani in meščanstvo. To določa način ravnanja, razmišljanja in zavedanja meščanov od zadnjih stoletij tja do druge svetovne vojne (ponovitev).
Planšarstvo je kot posebna oblika kmečkega življenja v planinah med toplim delom leta značilno za vse alpske dežele. Pri nas je bilo najbolj razvito v bohinjskih planinah, kjer so od konca 19. stoletja poznali zadružni, srenjski način paše ter izdelave masla, skute in sirov. Danes taka oblika planšarstva zamira ...
Življenje okoli nas se nenehno spreminja, sprejema novo in pozablja staro. Človek s svojo dejavnostjo pa ves čas spreminja prostor in naravo. Po navadi nezavedno, pa vendar tudi fizične sprememebe v prostoru vplivajo na naše, človeško dojemanje prostora. To lepo vidimo ob primeru Idrije, mesta, ki ga je pet stoletij spreminjal rudnik živega srebra, zdaj pa ga spreminja to, da rudnika ni več (ponovitev).
Idrija je imela nekoč zaradi rudnika živega srebra posebno vlogo v habsburškem cesarstvu. Vanjo se je stekal šolan kader iz drugih, neslovenskih delov monarhije, zato je bil pretežni del meščanstva kar nekaj stoletij nemško govoreč. V 19. stoletju pa se je tudi tam prebudila slovenska narodna zavest. Več o meščanstvu v Idriji pa v pogovoru z Ivanom Merljakom predstavlja Mirjam Gnezda Bogataj iz Mestnega muzeja Idrija.
Predstavljamo zgodovinske temelje Slovencev ter posameznike, ki so prispevali k osamosvojitvi naše domovine.
Ljubljansko barje je bilo pred tisočletji veliko predalpsko jezero. Na njegovem obrobju so tedaj nastajala kolišča kot varna in funkcionalna bivališča tedanjih ljudi - koliščarjev. V tokratni epizodi oddaje Kdo smo nas je zanimalo, kdo so bili in kako so živeli (ponovitev oddaje).
Višnja Gora je eno starejših slovenskih mest, če sodimo po mestnih pravicah, ki jim jih je podelil sam presvitli cesar Friderik III. in to še preden so odkrili Ameriko in se je začel novi vek. Zaradi tega so imeli Višnjani svojo sodno oblast in gauge za najhujše nepridiprave. In zakaj so priklenili polža? Prisluhnite v ponovitvi oddaje.
Na stiku dveh svetov, brkinskega in kraškega, je kraj Rodik. Nad njim sta hriba Čuk in Ajdovščina; na prvem je prebival lintver, na drugem pa ajdi. Vsaj tako pravijo rodiške prav'ce. Veliko prigod pa je bilo tudi v jamah kraškega, spodnjega dela vasi in polja (ponovitev).
Na Gori je zima dolga osem mesecev, druge štiri mesece pa zebe, pravijo domačini na tej kraški planoti nad Ajdovščino. In v dolgih zimskih dneh so si v preteklosti pripovedovali »pravce« o tem in onem in jih prenašali iz roda v rod (ponovitev).
Ponovitve oddaj o mitih na Slovenskem nadaljujemo v Zgornjem Posočju. Tam so se rojevali številni miti, ki so si jih ljudje pripovedovali v dolgih zimskih večerih, ko so se greli ob domačem ognju. Že razmeroma zgodaj so jih začeli tudi zapisovati. Pripovedovalce zgodb na Tolminskem lahko srečamo še danes.
V alpskem svetu, kjer je življenje lepo, a težje kot v ravnini, je veliko mitov in legend. To velja tudi za naš svet pod Triglavom. Danes ponavljamo oddajo o Mitih in legendah triglavskega pogorja, ki jih načrtno zbirajo v Triglavskem narodnem parku.
V tokratni oddaji Kdo smo ob 60-letnici Tretjega programa Radia Slovenija, programa ARS, bomo predstavili uredništvo glasbenih oddaj. Tudi v njem so delali in še dalajo pomembni slovenski glasbeni ustvarjalci, muzikologi in kritiki. Dolga leta sta bila naša redna sodelavca tudi skladatelj prof. Pavel Mihelčič, ki kljub upokojitvi še vedno pripravlja svojo redno tedensko glasbeno oddajo, ter muzikolog in kritik dr. Franc Križnar.
Ob 60. obletnici 3. programa Radia Slovenija - programa Ars bomo predstavili novinarja in urednika dveh zvrsti oddaj v govornem delu uredništva za kulturo programa Ars, in sicer že upokojeno Majo Žel Nolda s področja vizualne umetnosti in Vlada Motnikarja, ki je strokovnjak za književnost.
V oddaji Kdo smo ob 60-letnici Tretjega programa Radia Slovenija – programa ARS predstavljamo dva že upokojena novinarja in urednika uredništva za kulturo programa ARS, in sicer literata Andreja Arka in Marjana Strojana. Avtor oddaje je Ivan Merljak.
Oddajo Kdo smo tokrat namenjamo predstavitvi uredništva za religije in verstva. To je tretja iz serije oddaj ob 60-letnici Tretjega programa Radia Slovenija - programa ARS. O tem, kakšen je pomen verskih vsebin na ARS-u, bodo govorili urednik uredništva dr. Tomaž Gerden, urednica Nataša Lang in nekdanji urednik Boštjan Debevec, ki je pred leti prvi urejal in vodil oddaje o verstvih in duhovnosti sploh.
V drugi oddaji iz serije oddaj ob 60-letnici tretjega programa Radia Slovenija – programa Ars bomo predstavili pomembna ustvarjalca radiofonskih zapisov uredništva za radijsko igro, dramaturga Pavla Lúžana in radijskega režiserja Igorja Likarja, oba predana besedi in zvoku s pretanjenim posluhom za radiofonsko izražanje.
Začenjamo niz pogovorov, ki smo jih v okviru oddaj KDO SMO namenili 60. obletnici tretjega programa Radia Slovenija, programa Ars. V njih bomo predstavili delo posameznih uredništev, ki zaokrožujejo Ars kot program s posluhom za kulturo in človeka v njej. V prvi oddaji predstavljamo radijskega režiserja , dolgoletnega urednika igranega programa ter zaslužnega profesorja Akademije za radio, film in televizijo Univerze v Ljubljani Aleša Jana.
Na Gori je je zima dolga osem mesecev, druge štiri mesece pa zebe, pravijo domačini na tej kraški planoti nad Ajdovščino. In v dolgih zimskih dneh so si v preteklosti pripovedovali »pravce« o tem in onem in jih prenašali iz roda v rod (ponovitev).
Na stiku dveh svetov, brkinskega in kraškega, je kraj Rodik. Nad njim sta hriba Čuk in Ajdovščina; na prvem je prebival Lintver, na drugem pa Ajdi. Vsaj tako pravijo rodiške prav'ce. Veliko prigod pa je bilo tudi v jamah kraškega, spodnjega dela vasi in polja (ponovitev).
Neveljaven email naslov