Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Z nami se pogovarja koroški kantavtor Milan Kamnik, ki s seboj v žepu prinaša svoj deveti album »A še 'mam sploh pravico?«. Realistične pripovedi iz njegovih pesmi največkrat zazvenijo v njegovem domačem narečju, medtem ko po glasbeni plati ostajajo zveste ameriškim zgledom, še posebno countryju. V pogovoru se nam pridružuje tudi Milanova hči Mojca, violistka in soavtorica aranžmajev za večino pesmi na plošči.
Pesmi z devete plošče koroškega kantavtorja
Milan Kamnik je lani jeseni z velikim koncertom v Kotljah zaznamoval 45 let svojega ustvarjanja. Koncert je posnel Radio Slovenija in takrat so v živo zazvenele tudi pesmi z Milanovega takrat še neizdanega albuma. Nekaj tednov kasneje, novembra 2019, so izšle kot plošča A še ‘mam sploh pravico? Zvesti poslušalci Milana Kamnika bodo ob poslušanju verjetno ugotovili, da so pesmi po zvočni plati nekoliko drugačne od tistih iz preteklih let, saj sta aranžma in produkcijo prevzela dva mlada člana Milanove zasedbe: njegova hči Mojca Kamnik in Aljaž Lipuš.
»Zvok je najbrž malo drugačen … Pravzaprav mi je ta sprememba kar dobro dela. Ker zadnje tri plošče sem šel čez lužo, čeprav nisem posnel celotnih albumov tam, smo tudi pri nas delali neko produkcijo, predvsem v studiu Mateja Kovšeta v Konjicah, no, zdaj sem pa res vesel – Mojca je medtem magistrirala, tako da se mi je zdelo prav, ker sem videl, da jabolko ni padlo daleč od drevesa. Sem rekel, da mora pa nekaj v familiji ostati. Pa ne zaradi tega, da mora – ampak želel sem si, ker sem vedel, vedno bolj sem bil prepričan, česa je sposobna. Tako da sem vesel, da je to delo, ki se vidi na tej deveti plošči.«
Milan Kamnik, pogovor za Pesem v žepu
Mojca Kamnik očetovo ustvarjalnost spremlja tudi po teoretični plati; pred kratkim jo je zajela v svoji magistrski nalogi, a pravi, da to ni bilo tako enostavno:
»Pisati o svojem očetu je namreč precej zapleteno: moraš držati neko distanco, hkrati pa ohranjati neko bližino, da še vedno izhajaš iz tega, kar veš. V bistvu jaz sem svojega atana vedno videla kot neke vrste ljudskega pevca. In čeprav bi to mogoče glede na neke knjige in opredelitve bila sporna trditev, se mi zdi, da sem jo v svoji magistrski kar upravičila.«
Mojca Kamnik, pogovor za Pesem v žepu
Milan Kamnik v svojih pesmih izpostavlja vsebine, s katerimi se srečujemo na vsakem koraku; še posebej pozoren je na svoje lokalno, koroško okolje – ob tem pa ohranja kritično držo – in njegov deveti album A še ‘mam sploh pravico? v tem pogledu zvesto sledi predhodnikom:
»Moram reči, da se v bistvu nikoli nisem resno ukvarjati s politiko. Prej neresno – ampak vseeno se mi zdi, da imam pravico reči, kar mislim. In če me kaj moti, pač povem. Res je, da komu ne pašem, ampak tako pač je. Tako se mi zdi, da kot kantavtor moram na nek način bolj kritično spremljati svet okoli sebe. Se mi zdi, da mi to kar uspeva – glede na to, da me še niso natepli nikoli, če sem kaj narobe zapel, da pesmi postajajo aktualne pa gredo v pozabo pa spet pridejo na površje …«
Milan Kamnik, pogovor za Pesem v žepu
244 epizod
Na robu večera ne potrebuješ nobenih velikih besed, samo greš. Kitara v kovčku, klobuk na glavi in … Pesem v žepu. Poneseš jo na oder ali na cesto; pustiš ji, da poišče pot do tujih ušes. Tudi skozi radijski eter, kjer je našla svoj dom v večerni glasbeni oddaji. Skozi slovensko kantavtorsko in avtorsko sceno se s pesmijo v žepu sprehaja glasbena urednica Teja Klobčar.
Z nami se pogovarja koroški kantavtor Milan Kamnik, ki s seboj v žepu prinaša svoj deveti album »A še 'mam sploh pravico?«. Realistične pripovedi iz njegovih pesmi največkrat zazvenijo v njegovem domačem narečju, medtem ko po glasbeni plati ostajajo zveste ameriškim zgledom, še posebno countryju. V pogovoru se nam pridružuje tudi Milanova hči Mojca, violistka in soavtorica aranžmajev za večino pesmi na plošči.
Pesmi z devete plošče koroškega kantavtorja
Milan Kamnik je lani jeseni z velikim koncertom v Kotljah zaznamoval 45 let svojega ustvarjanja. Koncert je posnel Radio Slovenija in takrat so v živo zazvenele tudi pesmi z Milanovega takrat še neizdanega albuma. Nekaj tednov kasneje, novembra 2019, so izšle kot plošča A še ‘mam sploh pravico? Zvesti poslušalci Milana Kamnika bodo ob poslušanju verjetno ugotovili, da so pesmi po zvočni plati nekoliko drugačne od tistih iz preteklih let, saj sta aranžma in produkcijo prevzela dva mlada člana Milanove zasedbe: njegova hči Mojca Kamnik in Aljaž Lipuš.
»Zvok je najbrž malo drugačen … Pravzaprav mi je ta sprememba kar dobro dela. Ker zadnje tri plošče sem šel čez lužo, čeprav nisem posnel celotnih albumov tam, smo tudi pri nas delali neko produkcijo, predvsem v studiu Mateja Kovšeta v Konjicah, no, zdaj sem pa res vesel – Mojca je medtem magistrirala, tako da se mi je zdelo prav, ker sem videl, da jabolko ni padlo daleč od drevesa. Sem rekel, da mora pa nekaj v familiji ostati. Pa ne zaradi tega, da mora – ampak želel sem si, ker sem vedel, vedno bolj sem bil prepričan, česa je sposobna. Tako da sem vesel, da je to delo, ki se vidi na tej deveti plošči.«
Milan Kamnik, pogovor za Pesem v žepu
Mojca Kamnik očetovo ustvarjalnost spremlja tudi po teoretični plati; pred kratkim jo je zajela v svoji magistrski nalogi, a pravi, da to ni bilo tako enostavno:
»Pisati o svojem očetu je namreč precej zapleteno: moraš držati neko distanco, hkrati pa ohranjati neko bližino, da še vedno izhajaš iz tega, kar veš. V bistvu jaz sem svojega atana vedno videla kot neke vrste ljudskega pevca. In čeprav bi to mogoče glede na neke knjige in opredelitve bila sporna trditev, se mi zdi, da sem jo v svoji magistrski kar upravičila.«
Mojca Kamnik, pogovor za Pesem v žepu
Milan Kamnik v svojih pesmih izpostavlja vsebine, s katerimi se srečujemo na vsakem koraku; še posebej pozoren je na svoje lokalno, koroško okolje – ob tem pa ohranja kritično držo – in njegov deveti album A še ‘mam sploh pravico? v tem pogledu zvesto sledi predhodnikom:
»Moram reči, da se v bistvu nikoli nisem resno ukvarjati s politiko. Prej neresno – ampak vseeno se mi zdi, da imam pravico reči, kar mislim. In če me kaj moti, pač povem. Res je, da komu ne pašem, ampak tako pač je. Tako se mi zdi, da kot kantavtor moram na nek način bolj kritično spremljati svet okoli sebe. Se mi zdi, da mi to kar uspeva – glede na to, da me še niso natepli nikoli, če sem kaj narobe zapel, da pesmi postajajo aktualne pa gredo v pozabo pa spet pridejo na površje …«
Milan Kamnik, pogovor za Pesem v žepu
Ob koncu poletja se bo pred mikrofonom Prvega oglasil vodja Slovenskega glasbenoinformacijskega centra (SIGIC) Peter Baroš ter nam zaupal svoje poglede na trenutno slovensko glasbeno realnost.
V tokratnem poletnem izboru bomo v Pesmi v žepu poslušali šansone: nekaj smo jih izbrali z albuma »Ljuba« Nike Vistoropski, obenem pa smo pobrskali med posnetki z nedavnega nastopa dua Hostnik-Krečič, ki nam je v živo zaigral v Prvi vrsti.
Poletna Pesem v žepu prinaša izbor slovenskih kantavtorskih pesmi. Tokrat poslušamo nekaj pesmi z nove male plošče »Med borovci« Luka Gluvića, novi single ter eno lansko pesem skupine Edenon ter dve starejši pesmi Ksenije Jus.
Približuje se letošnji kantavtorski festival Kantfest 2020, prijave za sodelovanje v tekmovalnem delu so odprte do konca junija. Za navdih avtorjem se v pretekli in tej Pesmi v žepu posvečamo nekaterim značilnostim kantavtorskega ustvarjanja; tokrat se osredotočimo na glasbo in izvedbo.
Približuje se letošnji kantavtorski festival Kantfest 2020, prijave so odprte do konca junija. Za navdih avtorjem se v tej in prihodnji Pesmi v žepu posvetimo nekaterim značilnostim kantavtorskega ustvarjanja; tokrat sta v ospredju predvsem ideja in besedilo pesmi.
Tokrat je z nami duo Okustični, ki ga sestavljata izkušena glasbenika Karin Zemljič in Mate Bro. Lani jeseni je izšel njun prvenec »Enkratna, neponovljiva«, na katerem sta združila moči z Jadranko Juras. Avtorske pesmi (in ena priredba) obravnavajo življenje s stališča posameznika, ki se zaveda svojih šibkejših plati in se jih trudi presegati. Pesmi po glasbeni plati poleg spevnosti ponudijo tudi prostor za virtuoznost ter tako izkoristijo sposobnosti vseh vpletenih glasbenikov, kljub vsebinski, instrumentalni in zvrstni raznolikosti pa na plošči zazvenijo kot celota.
Počeni Škafi so ulična swing zasedba iz Ljubljane, ki so navdih za novi album »Dunaj« našli v francoskem šansonu. Pesmi s premišljenimi besedili in igrivo glasbeno interpretacijo nam bosta približala večinska avtorja pesmi na plošči: Marjeta Prudič in Jernej Juren.
V preteklih tednih, ko je koncertno in festivalsko življenje obstalo, smo se v Pesmi v žepu posvetili pogovorom o ustvarjalnosti v vsakdanjem in manj vsakdanjem življenjskem ritmu. Z nami so bili kantavtorja Jani Kovačič in Robert Petan, glasbeni producent Tone Jurca in glasbeni duo Bilbi in Gregor Stermecki. Poslušali smo nekatere nove, pa tudi mnoge starejše pesmi, ob njih pa smo raziskovali različne vloge glasbe v povezavi z družbo. Ob tem so se odprla nekatera vprašanja, ki bodo verjetno še lep čas ostajala aktualna. V zadnji oddaji se bomo ozrli nazaj, obenem pa ugibali, kaj bi lahko prinesla glasbena prihodnost …
V teh dneh, ko je koncertno in festivalsko življenje obstalo, imamo nekaj več časa za refleksijo, za vsa mogoča vprašanja o ustvarjalnosti v vsakdanjem in manj vsakdanjem življenjskem ritmu. Zato ta čas izkoriščamo za pogovor z glasbeniki, organizatorji in drugimi vpletenimi v domače glasbeno življenje, ob pesmih pa osvetlimo različne vloge glasbe v povezavi z družbo. V peti iz tega posebnega, nalezljivega cikla oddaj nam svoje soočanje z aktualnimi družbenimi in glasbenimi izzivi razkrivata Bilbi in Gregor Stermecki.
V teh dneh, ko je koncertno in festivalsko življenje obstalo, se pogovarjamo z glasbeniki, organizatorji in drugimi vpletenimi v domače glasbeno življenje. V četrti iz tega posebnega, nalezljivega cikla oddaj bo v ospredju nekaj pesmi, ki so nastale v zadnjih tednih in so tako ali drugače zaznamovane s situacijo, v kateri smo se znašli.
V teh dneh, ko je koncertno in festivalsko življenje obstalo, se pogovarjamo z glasbeniki, organizatorji in drugimi vpletenimi v domače glasbeno življenje. V tretji iz tega posebnega, nalezljivega cikla oddaj prisluhnemo glasbi z nekoliko drugačnega zornega kota, kot smo ga vajeni: svoj pogled nam razkriva glasbeni producent RTV Slovenija Tone Jurca.
V teh dneh, ko je koncertno in festivalsko življenje obstalo, se pogovarjamo z glasbeniki, organizatorji in drugimi vpletenimi v domače glasbeno življenje. V drugi iz tega posebnega, nalezljivega cikla oddaj nas razvedrijo pesmi Franeta Milčinskega Ježka, na daljavo pa je z nami kantavtor Robert Petan.
V teh dneh, ko je koncertno in festivalsko življenje obstalo, imamo nekaj več časa za refleksijo, za vsa mogoča vprašanja o ustvarjalnosti v vsakdanjem in manj vsakdanjem življenjskem ritmu. Zato bomo to in nekaj prihodnjih oddaj izkoristili za pogovor z glasbeniki, organizatorji in drugimi vpletenimi v domače glasbeno življenje, ob pesmih pa bomo osvetlili različne vloge glasbe v povezavi z družbo. V prvi iz tega posebnega, nalezljivega cikla oddaj je na daljavo z nami kantavtor Jani Kovačič.
V Pesmi v žepu bomo poslušali drugi album zasedbe Brest & Vesna Zornik. Njihova glasbena zgodba se je začela kot kreativni izraz dvojine pesnice Kristine Kočan in kitarista Sama Šalamona. Nova plošča se odmika od začetnega poprocka ter skozi glasbeno večplastnost ilustrira pesniške svetove Kristine Kočan. O plošči nam bo spregovoril avtor glasbe, kitarist in vodja skupine Samo Šalamon.
Pesem v žepu tokrat posvečamo pred kratkim preminulemu prleškemu pesniku Marku Kočarju. Avtor številnih besedil v knjižnem jeziku in narečju je vse od svojih študentskih let sodeloval z glasbeniki, njegove pesmi so tako zaživele v različnih zvrsteh zabavne glasbe. Be radio, ansambel Štrk, Štajerskih sedem, Kalamari, Ethnotrip in nenazadnje kantavtor Tadej Vesenjak – to je le nekaj imen glasbenikov, ki so se našli v njegovih besedilih in jih tudi uglasbili. O Marku Kočarju bosta spregovorila Tadej Vesenjak in pevka skupine Ethnotrip Tjaša Šimonka Kavaš.
V Pesmi v žepu se bosta tokrat prepletli plesna glasba izpred stoletja in sodobnost: skupina Manouche s tretjo ploščo nadaljuje z ustvarjanjem sproščenega plesnega vzdušja, ki ga je zastavila s ploščama Kje si lubi (2012) in Stisn se k men (2014). O novem albumu Kavalir nam bo spregovoril kitarist in vodja skupine Robert Pikl.
Nokturno žlahtnih duš je nova plošča šansonjerke Vite Mavrič. Izhodišče za njen nastanek so bile pesmi Arsena Dedića, Vita pa je album ustvarila skupaj s skladateljem in pianistom Jako Puciharjem. Minimalistični preplet šansona in jazza se vsebinsko dotakne izgubljenih in v spominih vedno znova prerojenih ljubezni.
Letošnji festival MENT bo med 5. in 7. februarjem gostil več kot osemdeset nastopajočih, odvijal se bo na štirinajstih prizoriščih in kot vsako leto obiskovalce povabil k poslušanju nekaterih znanih, še bolj pa tistih malo manj znanih, mladih glasbenikov, za katere je nastop na festivalu priložnost, da si utrejo pot na odre v Sloveniji in tujini. O festivalu MENT se pogovarjamo z enim od organizatorjev, Andražem Kajzerjem.
»Orfej iz pekla« je glasbeno-raziskovalni projekt kantavtorja Janija Kovačiča, posvečen pesmim iz koncentracijskih taborišč. Pesmi so nastale med drugo svetovno vojno, pozabe jih je rešil Poljak Aleksander Kulisiewicz, ki je marsikatero od njih tudi sam ustvaril. V slovenščino sta jih iz poljščine in nemščine prevedla Simona Klemenčič in Jani Kovačič, slednji jih tudi izvaja. Pesmi so zelo preproste, mnoge od njih odlikuje črni humor, ob poslušanju pa nas neposredno, brez narkoze postavijo v središče doživljanja enega najhujših absurdov, kar jih je zmožen človek.
Neveljaven email naslov