Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
"Kamor vsi, tja tudi mi!" V iskanje makete torej. Tiste makete, ki ponazarja veličastnost drugega tira. A iskali je ne bomo prozaično, kot to počnejo običajni mediji, temveč s slogom in dostojanstvom. Kajti do danes je že očitno, da ne gre samo za maketo; za izdelek iz kovine, lesa, nekaj žic in tekočih kristalov, temveč gre za mogočen simbol.
Glosa Marka Radmiloviča, začinjena s prefinjenim smislom za humor, ki je enostavno ne smete preslišati!
"Kamor vsi, tja tudi mi!" V iskanje makete torej. Tiste makete, ki ponazarja veličastnost drugega tira
“Kamor vsi, tja tudi mi!” V iskanje makete torej. Tiste makete, ki ponazarja veličastnost drugega tira. A iskali je ne bomo prozaično, kot to počnejo običajni mediji, temveč s slogom in dostojanstvom. Kajti do danes je že očitno, da ne gre samo za maketo; za izdelek iz kovine, lesa, nekaj žic in tekočih kristalov, temveč gre za mogočen simbol.
Šele če vemo, kakšna je simbolna moč te makete, postane jasno, da gre za artefakt, vreden samega Indiana Jonesa – ki bi mu lahko ne navsezadnje outosourcali iskanje makete.
Do zdaj je maketa – simbol že zrušila Cerarjevo vlado, po novem grozi še Šarčevi. Ali bo Šarec maketo preživel, še ne vemo, vsekakor pa ta inštalacija že danes pojasnjuje njegov nepričakovan javnomnenjski uspeh.
Namreč Šarec je izjemno dober v odslavljanju svojih sodelavcev. Ne da si padli ministri, poslanci in podobni v teh nekaj koalicijskih mesecih javne sramote ne bi zaslužili … Vendar jih Šarec odslavlja z integriteto, odločnostjo in izjemno visoko načelnostjo. Prav ta načelnost v odpuščanju in jasno kaznovanje grešnih je, vsaj po našem – najverjetneje napačnem – mnenju, skrivnost njegove priljubljenosti. Zdaj, ko maketa visi nad Juretom Lebnom, ki očitno ne bo postal super smetar, temveč bo končal na smetišču padlih ministrov, se moramo resno vprašati o paranormalni moči makete drugega tira. Kot ugotavljajo te dni časopisni članki, drugi tir deli usodo makete, oziroma maketa simbolizira usodo drugega tira – tako da v uvodu v današnji prispevek lahko pretenciozno zakličemo: “Nizke gradnje so bog in maketa je njegov prerok!”
Če hočemo razumeti razdiralno moč makete, se moramo vrniti k teoretičnim osnovam maketarstva. Kljub temu, da so v reviji TIM načrte zanimivih maket prenehali objavljati, je maketarstvo na Slovenskem izjemno priljubljeno. Priljubljeno celo do ravni, ko se je zabrisala teoretična meja med maketo in dejanskostjo. Včasih smo vedeli, kje je maketi mesto! Recimo ko je vojak zgradil Eifflov stolp, nihče, niti graditelj sam, ni menil, da je sposoben zgraditi tudi dejanski stolp. Pri nas pa se je ta podrobnost izgubila. Graditelji makete drugega tira so s popkovino povezani z dejansko graditvijo. Velja namreč splošno mnenje, kako je koruptivna graditev makete drugega tira garant za poznejšo koruptivno graditev dejanskega drugega tira. Kajti bistvo vsake makete je prepričanje, da je maketa zvest posnetek resničnosti v pomanjšanem merilu.
Seveda ne trdimo, da med graditvijo drugega tira ne bo koruptivnih dejanj, je pa nekoliko neresno sklepati, da bodo, ker je bila koruptivna graditev njegove makete.
Od kod tolikšna zaljubljenost v makete? Nekaj je zagotovo na tem, da je Slovenija kot država maketa sama po sebi. Vse, kar se dogaja v velikih ali tradicionalnih ali kako drugače resnih državah, se dogaja tudi pri nas – le da v stokrat manjšem merilu. Mogoče poslušalstvo ni opazilo, a nenehno iskanje referenc v tujini je najlepši primer slovenskega maketarstva. Recimo Big foot mama so slovenski Stonsi, Ljubljanica je slovenska Sena, uvoz na ljubljanski obvoznici je slovenska Parabolica … Vse, kar obstaja zunaj v svetu, ima svoj slovenski ekvivalent, izdelan v manjšem merilu. Drugi neizpodbitni dokaz za Slovenijo državo – maketo se skriva v pravilu, da za maketo ni nujno, da v celoti deluje. Če deluje delno, ali pa ustvarja samo iluzijo delovanja, je to zanjo in tudi za državo Slovenijo povsem dovolj.
Kar nas pripelje do maketarjev. Maketarji so ljudje, ki nimajo smelosti za merilo 1 : 1. Če bi jo imeli, ne bi bili maketarji. Infrastrukturna blokada, v kateri smo se znašli, ni nič drugega kot pomanjkanje poguma, odločnosti in vizije, ki so potrebni za merilo 1 : 1 … Zato smo Slovenci narod maketarjev in zato je maketa drugega tira trenutno v Sloveniji pomembnejša kot drugi tir sam. Maketa drugega tira nas kot narod bolje opredeljuje, kot nas opredeljuje resnična graditev drugega tira. Ker se zavedamo, da smo z maketo, kakorkoli je že bila koruptivna, uspeli, z drugim tirom ne bomo nikoli.
Da ne bo razumljeno narobe; maketarstvo ne pomeni lenobe ali neinventivnosti. Za maketo sta potrebni natančnost in vztrajnost … Hudiča; večino časa je za maketo potrebno več truda, koncentracije in znoja, kot za dejansko zadevo. Je pa maketa izključno individualna rabota in zato še dodatno blizu slovenskemu geniju, ki mu je delo v skupini tuje. Ob tem pa je graditev maket razumljena kot hobi, kar pa je natančno tisto vzdušje, ki preveva slovensko aktivno populacijo; polovica si je želi iz službe narediti hobi, druga polovica pa svoje hobije spreminja v službo.
Tako vidimo, da ima obsedenost z maketo drugega tira svoje vzroke in očitno tudi svoje posledice. Seveda obstaja rešitev; če bi graditev drugega tira zaupali recimo Francu Jožefu, bi cesar, vajen megalomanskosti Južne železnice, ušivih 26 kilometrov drugega tira razumel kot maketo.
750 epizod
Glosa Marka Radmiloviča, začinjena s prefinjenim smislom za humor, ki je enostavno ne smete preslišati!
"Kamor vsi, tja tudi mi!" V iskanje makete torej. Tiste makete, ki ponazarja veličastnost drugega tira. A iskali je ne bomo prozaično, kot to počnejo običajni mediji, temveč s slogom in dostojanstvom. Kajti do danes je že očitno, da ne gre samo za maketo; za izdelek iz kovine, lesa, nekaj žic in tekočih kristalov, temveč gre za mogočen simbol.
Glosa Marka Radmiloviča, začinjena s prefinjenim smislom za humor, ki je enostavno ne smete preslišati!
"Kamor vsi, tja tudi mi!" V iskanje makete torej. Tiste makete, ki ponazarja veličastnost drugega tira
“Kamor vsi, tja tudi mi!” V iskanje makete torej. Tiste makete, ki ponazarja veličastnost drugega tira. A iskali je ne bomo prozaično, kot to počnejo običajni mediji, temveč s slogom in dostojanstvom. Kajti do danes je že očitno, da ne gre samo za maketo; za izdelek iz kovine, lesa, nekaj žic in tekočih kristalov, temveč gre za mogočen simbol.
Šele če vemo, kakšna je simbolna moč te makete, postane jasno, da gre za artefakt, vreden samega Indiana Jonesa – ki bi mu lahko ne navsezadnje outosourcali iskanje makete.
Do zdaj je maketa – simbol že zrušila Cerarjevo vlado, po novem grozi še Šarčevi. Ali bo Šarec maketo preživel, še ne vemo, vsekakor pa ta inštalacija že danes pojasnjuje njegov nepričakovan javnomnenjski uspeh.
Namreč Šarec je izjemno dober v odslavljanju svojih sodelavcev. Ne da si padli ministri, poslanci in podobni v teh nekaj koalicijskih mesecih javne sramote ne bi zaslužili … Vendar jih Šarec odslavlja z integriteto, odločnostjo in izjemno visoko načelnostjo. Prav ta načelnost v odpuščanju in jasno kaznovanje grešnih je, vsaj po našem – najverjetneje napačnem – mnenju, skrivnost njegove priljubljenosti. Zdaj, ko maketa visi nad Juretom Lebnom, ki očitno ne bo postal super smetar, temveč bo končal na smetišču padlih ministrov, se moramo resno vprašati o paranormalni moči makete drugega tira. Kot ugotavljajo te dni časopisni članki, drugi tir deli usodo makete, oziroma maketa simbolizira usodo drugega tira – tako da v uvodu v današnji prispevek lahko pretenciozno zakličemo: “Nizke gradnje so bog in maketa je njegov prerok!”
Če hočemo razumeti razdiralno moč makete, se moramo vrniti k teoretičnim osnovam maketarstva. Kljub temu, da so v reviji TIM načrte zanimivih maket prenehali objavljati, je maketarstvo na Slovenskem izjemno priljubljeno. Priljubljeno celo do ravni, ko se je zabrisala teoretična meja med maketo in dejanskostjo. Včasih smo vedeli, kje je maketi mesto! Recimo ko je vojak zgradil Eifflov stolp, nihče, niti graditelj sam, ni menil, da je sposoben zgraditi tudi dejanski stolp. Pri nas pa se je ta podrobnost izgubila. Graditelji makete drugega tira so s popkovino povezani z dejansko graditvijo. Velja namreč splošno mnenje, kako je koruptivna graditev makete drugega tira garant za poznejšo koruptivno graditev dejanskega drugega tira. Kajti bistvo vsake makete je prepričanje, da je maketa zvest posnetek resničnosti v pomanjšanem merilu.
Seveda ne trdimo, da med graditvijo drugega tira ne bo koruptivnih dejanj, je pa nekoliko neresno sklepati, da bodo, ker je bila koruptivna graditev njegove makete.
Od kod tolikšna zaljubljenost v makete? Nekaj je zagotovo na tem, da je Slovenija kot država maketa sama po sebi. Vse, kar se dogaja v velikih ali tradicionalnih ali kako drugače resnih državah, se dogaja tudi pri nas – le da v stokrat manjšem merilu. Mogoče poslušalstvo ni opazilo, a nenehno iskanje referenc v tujini je najlepši primer slovenskega maketarstva. Recimo Big foot mama so slovenski Stonsi, Ljubljanica je slovenska Sena, uvoz na ljubljanski obvoznici je slovenska Parabolica … Vse, kar obstaja zunaj v svetu, ima svoj slovenski ekvivalent, izdelan v manjšem merilu. Drugi neizpodbitni dokaz za Slovenijo državo – maketo se skriva v pravilu, da za maketo ni nujno, da v celoti deluje. Če deluje delno, ali pa ustvarja samo iluzijo delovanja, je to zanjo in tudi za državo Slovenijo povsem dovolj.
Kar nas pripelje do maketarjev. Maketarji so ljudje, ki nimajo smelosti za merilo 1 : 1. Če bi jo imeli, ne bi bili maketarji. Infrastrukturna blokada, v kateri smo se znašli, ni nič drugega kot pomanjkanje poguma, odločnosti in vizije, ki so potrebni za merilo 1 : 1 … Zato smo Slovenci narod maketarjev in zato je maketa drugega tira trenutno v Sloveniji pomembnejša kot drugi tir sam. Maketa drugega tira nas kot narod bolje opredeljuje, kot nas opredeljuje resnična graditev drugega tira. Ker se zavedamo, da smo z maketo, kakorkoli je že bila koruptivna, uspeli, z drugim tirom ne bomo nikoli.
Da ne bo razumljeno narobe; maketarstvo ne pomeni lenobe ali neinventivnosti. Za maketo sta potrebni natančnost in vztrajnost … Hudiča; večino časa je za maketo potrebno več truda, koncentracije in znoja, kot za dejansko zadevo. Je pa maketa izključno individualna rabota in zato še dodatno blizu slovenskemu geniju, ki mu je delo v skupini tuje. Ob tem pa je graditev maket razumljena kot hobi, kar pa je natančno tisto vzdušje, ki preveva slovensko aktivno populacijo; polovica si je želi iz službe narediti hobi, druga polovica pa svoje hobije spreminja v službo.
Tako vidimo, da ima obsedenost z maketo drugega tira svoje vzroke in očitno tudi svoje posledice. Seveda obstaja rešitev; če bi graditev drugega tira zaupali recimo Francu Jožefu, bi cesar, vajen megalomanskosti Južne železnice, ušivih 26 kilometrov drugega tira razumel kot maketo.
Težava, s katero se spopade uporabnik medijskih vsebin okoli prvega aprila, je, kako prepoznati, katera izmed novic je prvoaprilska šala. Včasih je bilo preprosto. Danes je zadeva veliko težja. Vse, kar objavijo mediji kot prvoaprilsko šalo, je v tem ponorelem svetu tudi mogoče in verjetno.
Ker ne-govor našega predsednika vlade v evropskem parlamentu kar noče z jedilnika, si je vsa šarada zaslužila našo analizo. Glosa Marka Radmiloviča, začinjena s prefinjenim smislom za humor, ki je enostavno ne smete preslišati!
Ponovno smo padli na realna tla, kjer je naš dvomilijonski kibuc sicer čudovito lep, a hkrati čudovito nepomemben. In ponovno je naša mednarodna pozicija v rokah, nogah in mišicah naših športnikov. Razen če …?
Kot da svet nima že dovolj problemov, se približuje še maturantska parada. Simbol za skladovnico težav in frustracij se bliža s hitrostjo koledarja; ob tem da je, najbrž zaradi globalnega segrevanja, letošnji paradni prepir prišel občutno prej kot po navadi.
O zastavo-vstopnici in nekaj zanimivih razpravah, ki jih takšna praksa prinaša oziroma vzpodbuja.
Slovenijo je pretresel dogodek, ko je poslanec v trgovini izmaknil sendvič. In nato na parlamentarnem zasedanju povedal, da ga je. Kolikor ste se o dogodku že podučili, koliko ogorčenih komentarjev ste prebrali, koliko ogorčenih komentarjev ste napisali, koliko ogorčenih kavic ste ob dogodku posrkali – resne in temeljite analize dogodka pa še niste slišali. Na vašo srečo sta tu Val 202 in naša skromna oddaja.
Domoljuben kronist ima zadnje dni veliko dela. Slovenski športni, še posebej smučarski uspehi si sledijo eden drugemu in med spremljanjem tekem ostane za poglobljene analize le malo časa. Pa je kaj videti; najprej je tu velika sprememba v novinarskem dojemanju instituta smučarskega uspeha. »Brez solz sreče se mi ne vračaj,« grmijo uredniški bogovi in potem so reporterji razpeti med orgazmom in nerodnostjo, ko se šampioni prepustijo čustvom.. Danes zbanalizirano novinarstvo poskuša na prav banalen način, skozi banalna vprašanja, čustveni odziv celo sprovocirati ... Glosa Marka Radmiloviča, začinjena s prefinjenim smislom za humor, ki je preprosto ne smete preslišati.
Težki časi za mesojede. Kot zombiji hodimo po deželi in strmimo v tla, da ja ne vidimo mesa v mesarijah in mesa na policah trgovin. Naše meso je pokvarjeno. Glosa Marka Radmiloviča, začinjena s prefinjenim smislom za humor, ki je preprosto ne smete preslišati.
Če je kultura redko stičišče slovenskega univerzuma, potem razmere na ministrstvu za kulturo žal odslikavajo razmere v slovenski družbi kot celoti, je v glosi zapisal Marko Radmilovič.
Ko je eden vodilnih slovenskih kovačev šal prepisal celotno komedijo italijanskega kolega in jo prodal kot svojo, je sprožil plaz dogodkov, na katere se je končno prisiljena odzvati tudi naša skromna oddaja. In da se ne podamo na Slovenskem običajno tuljenje z volkovi, potrebujemo moč analize. Tako po vrsti kot so hiše v Trsti, kjer se je Boris Kobal tudi rodil.
V slogu najboljših raziskovalnih oddaj slovenskega medijskega prostora smo poslali novinarja v središče dogajanja, da preveri, čemu letošnjo zimo v Avstriji ljudje umirajo pod snegom. Piše: Marko Radmilovič
Čas je za prvo letošnjo, brez dvoma škodoželjno, najverjetneje celo napačno analizo. Piše Marko Radmilovič.
Marko Radmilovič tokrat o še eni božično-novoletni temi, vredni globlje obdelave, o odpovedanem koncertu v Mariboru
Če razumni natančno pomislimo, je odsevni jopič, ki skrbi, da je posameznik kar najbolj opazen, tudi na simbolni ravni izjemno primeren za gibanje, ki opozarja zlasti na previsoke življenjske stroške, na previsoke cene goriv, na previsoke davke, v drugi vrsti pa na prepad med političnimi elitami in ljudmi, na ekonomsko, socialno in politično neprivilegiranost. Piše: Marko Radmilovič
Nadaljujemo z veselimi decembrskimi temami. Današnja tema je obdarovanje. Natančneje, obdarovanje naših vojakov.
Namesto analize pritlehnosti, packarij in vseh vrst umazanij se bomo v preostalih oddajah do zamenjave koledarja ukvarjali izključno z božično-novoletnimi temami in tako poskušali v temne popoldneve dostaviti nekaj dodatne svetlobe. Piše: Marko Radmilovič
Danes pa poglobljeno, ker se bliža december, ko težke teme za trideset dni odrinemo stran. Premier je pozval državna podjetja oziroma tista, v katerih ima država lastniški delež, naj premislijo o oglaševanju v medijih, ki tolerirajo ali celo vzpodbujajo sovražni govor. In ob sovražnem govoru tolerirajo ali celo ustvarjajo lažne novice. Piše: Marko Radmilovič
Današnja zgodba je napeta in nas vodi skozi številne nepričakovane zaplete do samega bistva demokracije. Začne pa se, kako nepričakovano, na radijskih postajah, kjer vrtijo največje hite
Danes pa nekaj o ministrih. Kot nekoč priljubljena tema satirikov, komikov in karikaturistov se ministri počasi umikajo v medijsko pozabo. Kar ne čudi.
Neveljaven email naslov