Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Z novim šolskim letom se prične tudi sezona vpisovanja v obšolske in zunajšolske dejavnosti. Iz leta v leto je vse več takih, ki so povsem samoplačniške, vse več jih je popolnoma nedosegljivih že za družine srednjega razreda, kaj šele za otroke, ki živijo v najhujši socialni bedi.
“Simon se že od devetega leta bojuje s hudo depresijo. Bil je priča nenadnim izbruhom moje bolezni, moji nemoči in popolnoma spremenjenemu družinskemu življenju. Za že tako preobčutljivega fantka je bila to prevelika sprememba. Potem so se – tudi zaradi njegove zaskrbljenosti in otožnosti – nad njim začeli izživljati sošolci: domov je prihajal pretepen, pogrizen, z modricami, v katastrofalnem stanju. Nič nam ni hotel povedati, ne vemo, kaj se je dogajalo, priča smo bili le histeričnim izbruhom joka in obupa. Pozneje se je stiska izražala še v uničevanju stvari, samopoškodbah. Ni več videl izhoda. In ko tako majhen otrok pride in pove, da ne vidi več ničesar lepega, da ne vidi več smisla nadaljevanja življenja in da ga želi končati, se ti duša razpara. To je nekaj najhujšega v življenju,” pripoveduje mama zdaj že najstnika Simona.
Od tedaj dobiva strokovno psihiatrično pomoč, vseskozi jemlje zdravila, tolažbo in beg pred vsem hudim pa je našel tudi v glasbeni šoli. “Ugotovili smo, da mu učenje glasbila zelo pomaga tudi pri obvladovanju depresije. Med sošolci v osnovni šoli še nikoli ni imel prijatelja, od tam prihaja žalosten, nesprejet, prizadet, črnogled. V glasbeni šoli pa ima številne prijatelje. Sodeluje v orkestru, tam se odlično počuti – spodbujajo ga! Ko pride iz glasbene šole, je drug otrok. Vesel, je razigran, skače, si poje, je nasmejan – presrečen. Zato si srčno želimo, da bi to šolanje nadaljeval, da bi mu še naprej pomagalo na poti iz depresije. Glasba mu namreč pomeni vse. Tudi sam pove, da je obiskovanje te šole zanj neizmerna sreča, užitek, veselje in da ima tako prijatelje, ki jih sicer sploh ne bi imel. Glasbena šola zanj pomeni življenje!” iskreno pove mama.
A čeprav ima glasbena šola zanj res velik, terapevtski pomen, družina plačila šolanja ne bi zmogla sama. Število prošenj za brezplačno šolanje na tej glasbeni šoli je namreč tako veliko, da kljub vsemu razumevanju take pomoči v šoli ne more dobiti. Ob mamini bolezni, brezposelnosti, večmesečnem čakanju na odločitev invalidske komisije, med katerim ne prejema prav nikakršnega dohodka, nujnem doplačilu za zdravila in nizki očetovi plači je bil prispevek, ki ga Simon prejema od svojega, zanj anonimnega botra, res v veliko pomoč.
Ne le otroci, kot je Simon, prav vsi otroci, ki zaradi neenakosti med vrstniki, slabih življenjskih razmer in socialnih stisk vsak dan čutijo neuspeh in odrinjenost, bi morali imeti zagotovljen dostop do dejavnosti, ki jih veselijo ter jim dajejo spodbudo in moč, da laže prebrodijo tudi manj prijetne plati odraščanja, je trdno prepričana mag. Jelena Vidmar, profesorica pedagogike in psihologije, ki se vso svojo poklicno pot ukvarja z inkluzijo in socialno pravičnostjo. “To je izjemnega pomena za njihov razvoj, razvoj možganov in sposobnost učenja. Učenci, ki take možnosti nimajo, imajo praviloma slabši učni uspeh, slabše učne in poklicne ambicije in so vsestransko deprivilegirani. Na drugi strani pa jim možnost delovanja lahko olajša življenje, tako da pozabijo na težave, ki jih sicer težijo, da lahko izživijo svoje sposobnosti, nadarjenosti. Da imajo srečnejše otroštvo, to pa je velik kapital za prihodnost!”
“To je neprecenljiva vrednost, še posebno zdaj, ko je v šolskem sistemu vse manj umetniških vsebin. Tudi šport je za vsestranski razvoj zelo pomemben in otrok brez njega ne bi imel tako uravnoteženega razvoja. Tega šola ne more zagotoviti. Zato zelo podpiram pomoč, ki jo posamezniki namenjajo za to. Ne le zato, ker brez take pomoči posamezni otroci izgubljajo priložnosti, ampak tudi zato, ker izgublja tudi družba kot celota – izgublja možnost, da bi ji tak otrok pozneje veliko dal.
Poleg tega nesrečen otrok, ki ima duševne težave zaradi različnih kriz v otroštvu, državo veliko stane. Če že družba in država tega ne vidita, ne razumeta ali pa se delata neumni, je dobro, da vsaj posamezniki priskočijo na pomoč,” konča mag. Jelena Vidmar.
Seveda bi država, ki je sposobna dojeti in preprečevati kratkoročne in dolgoročne posledice take socialne nepravičnosti, za svojo generacijo prihodnosti morala poskrbeti sama, a ji v realnosti neprecenljivo pomoč zagotavljajo donacije, tudi take, h kakršnim pozivamo v naših oddajah. Zato jih bomo tudi to jesen posvetili opozarjanju na pomen pomoči in podpore otrokom iz socialno najšibkejših okolij.
Pošljite SMS sporočilo z geslom BOTER5 (brez presledka) na 1919! Podarjenih 5 evrov bo v celoti, torej brez odbitkov, namenjenih za plačilo obšolskih dejavnosti.
Ali izpolnite položnico:
Teh osem bank že nekaj časa svojim komitentom ne obračunava provizije pri donacijah za projekt Botrstvo v Sloveniji in za druge humanitarne programe ZPM Ljubljana Moste-Polje, če je pri nakazilu navedena koda namena »CHAR«:
Nova Ljubljanska banka,
Addiko (prej Hypo Alpe Adria),
Abanka,
Banka Koper,
SKB,
Unicredit banka,
Delavska hranilnica,
Sberbank.
Donirate lahko tudi prek sistema PAYPAL z vpisom elektronskega naslova info@boter.si in želenega zneska donacije. V naslednjem koraku pripišite komentar “za razvoj talentov”. Če komentarja ne boste pripisali, bo denar namenjen splošnemu skladu Botrstva. Hvala!
Prav vsi nakazani zneski bodo brez slehernega odbitka porabljeni za razvoj nadarjenosti otrok iz projekta Botrstvo.
541 epizod
Botrstvo v Sloveniji je projekt, namenjen izboljšanju kakovosti življenja otrok in mladostnikov, ki živijo v Sloveniji. Je način pomoči otrokom in mladostnikom, ki so zaradi hude materialne, socialne, zdravstvene ali družinske stiske ogroženi, prikrajšani in socialno izločeni.
Z novim šolskim letom se prične tudi sezona vpisovanja v obšolske in zunajšolske dejavnosti. Iz leta v leto je vse več takih, ki so povsem samoplačniške, vse več jih je popolnoma nedosegljivih že za družine srednjega razreda, kaj šele za otroke, ki živijo v najhujši socialni bedi.
“Simon se že od devetega leta bojuje s hudo depresijo. Bil je priča nenadnim izbruhom moje bolezni, moji nemoči in popolnoma spremenjenemu družinskemu življenju. Za že tako preobčutljivega fantka je bila to prevelika sprememba. Potem so se – tudi zaradi njegove zaskrbljenosti in otožnosti – nad njim začeli izživljati sošolci: domov je prihajal pretepen, pogrizen, z modricami, v katastrofalnem stanju. Nič nam ni hotel povedati, ne vemo, kaj se je dogajalo, priča smo bili le histeričnim izbruhom joka in obupa. Pozneje se je stiska izražala še v uničevanju stvari, samopoškodbah. Ni več videl izhoda. In ko tako majhen otrok pride in pove, da ne vidi več ničesar lepega, da ne vidi več smisla nadaljevanja življenja in da ga želi končati, se ti duša razpara. To je nekaj najhujšega v življenju,” pripoveduje mama zdaj že najstnika Simona.
Od tedaj dobiva strokovno psihiatrično pomoč, vseskozi jemlje zdravila, tolažbo in beg pred vsem hudim pa je našel tudi v glasbeni šoli. “Ugotovili smo, da mu učenje glasbila zelo pomaga tudi pri obvladovanju depresije. Med sošolci v osnovni šoli še nikoli ni imel prijatelja, od tam prihaja žalosten, nesprejet, prizadet, črnogled. V glasbeni šoli pa ima številne prijatelje. Sodeluje v orkestru, tam se odlično počuti – spodbujajo ga! Ko pride iz glasbene šole, je drug otrok. Vesel, je razigran, skače, si poje, je nasmejan – presrečen. Zato si srčno želimo, da bi to šolanje nadaljeval, da bi mu še naprej pomagalo na poti iz depresije. Glasba mu namreč pomeni vse. Tudi sam pove, da je obiskovanje te šole zanj neizmerna sreča, užitek, veselje in da ima tako prijatelje, ki jih sicer sploh ne bi imel. Glasbena šola zanj pomeni življenje!” iskreno pove mama.
A čeprav ima glasbena šola zanj res velik, terapevtski pomen, družina plačila šolanja ne bi zmogla sama. Število prošenj za brezplačno šolanje na tej glasbeni šoli je namreč tako veliko, da kljub vsemu razumevanju take pomoči v šoli ne more dobiti. Ob mamini bolezni, brezposelnosti, večmesečnem čakanju na odločitev invalidske komisije, med katerim ne prejema prav nikakršnega dohodka, nujnem doplačilu za zdravila in nizki očetovi plači je bil prispevek, ki ga Simon prejema od svojega, zanj anonimnega botra, res v veliko pomoč.
Ne le otroci, kot je Simon, prav vsi otroci, ki zaradi neenakosti med vrstniki, slabih življenjskih razmer in socialnih stisk vsak dan čutijo neuspeh in odrinjenost, bi morali imeti zagotovljen dostop do dejavnosti, ki jih veselijo ter jim dajejo spodbudo in moč, da laže prebrodijo tudi manj prijetne plati odraščanja, je trdno prepričana mag. Jelena Vidmar, profesorica pedagogike in psihologije, ki se vso svojo poklicno pot ukvarja z inkluzijo in socialno pravičnostjo. “To je izjemnega pomena za njihov razvoj, razvoj možganov in sposobnost učenja. Učenci, ki take možnosti nimajo, imajo praviloma slabši učni uspeh, slabše učne in poklicne ambicije in so vsestransko deprivilegirani. Na drugi strani pa jim možnost delovanja lahko olajša življenje, tako da pozabijo na težave, ki jih sicer težijo, da lahko izživijo svoje sposobnosti, nadarjenosti. Da imajo srečnejše otroštvo, to pa je velik kapital za prihodnost!”
“To je neprecenljiva vrednost, še posebno zdaj, ko je v šolskem sistemu vse manj umetniških vsebin. Tudi šport je za vsestranski razvoj zelo pomemben in otrok brez njega ne bi imel tako uravnoteženega razvoja. Tega šola ne more zagotoviti. Zato zelo podpiram pomoč, ki jo posamezniki namenjajo za to. Ne le zato, ker brez take pomoči posamezni otroci izgubljajo priložnosti, ampak tudi zato, ker izgublja tudi družba kot celota – izgublja možnost, da bi ji tak otrok pozneje veliko dal.
Poleg tega nesrečen otrok, ki ima duševne težave zaradi različnih kriz v otroštvu, državo veliko stane. Če že družba in država tega ne vidita, ne razumeta ali pa se delata neumni, je dobro, da vsaj posamezniki priskočijo na pomoč,” konča mag. Jelena Vidmar.
Seveda bi država, ki je sposobna dojeti in preprečevati kratkoročne in dolgoročne posledice take socialne nepravičnosti, za svojo generacijo prihodnosti morala poskrbeti sama, a ji v realnosti neprecenljivo pomoč zagotavljajo donacije, tudi take, h kakršnim pozivamo v naših oddajah. Zato jih bomo tudi to jesen posvetili opozarjanju na pomen pomoči in podpore otrokom iz socialno najšibkejših okolij.
Pošljite SMS sporočilo z geslom BOTER5 (brez presledka) na 1919! Podarjenih 5 evrov bo v celoti, torej brez odbitkov, namenjenih za plačilo obšolskih dejavnosti.
Ali izpolnite položnico:
Teh osem bank že nekaj časa svojim komitentom ne obračunava provizije pri donacijah za projekt Botrstvo v Sloveniji in za druge humanitarne programe ZPM Ljubljana Moste-Polje, če je pri nakazilu navedena koda namena »CHAR«:
Nova Ljubljanska banka,
Addiko (prej Hypo Alpe Adria),
Abanka,
Banka Koper,
SKB,
Unicredit banka,
Delavska hranilnica,
Sberbank.
Donirate lahko tudi prek sistema PAYPAL z vpisom elektronskega naslova info@boter.si in želenega zneska donacije. V naslednjem koraku pripišite komentar “za razvoj talentov”. Če komentarja ne boste pripisali, bo denar namenjen splošnemu skladu Botrstva. Hvala!
Prav vsi nakazani zneski bodo brez slehernega odbitka porabljeni za razvoj nadarjenosti otrok iz projekta Botrstvo.
Mama je iz njunih življenj odšla nenapovedano, si ustvarila novo življenje in stika z otrokoma skorajda nima več, oče, ki je zaradi kronične bolezni pogosto hospitaliziran, pa ni imel dovolj sredstev niti za plačevanje najnujnejših življenjskih stroškov. Tako mamin odhod kot negotova prihodnost sta na oba otroka močno vplivala, tudi z bistveno slabšim šolskim uspehom in Vesnino izgubo dveh let šolanja. Čeprav je Jan velik nogometni talent, je treninge pogosto izpuščal, ker je bil oče v bolnišnici ali ker ni imel niti za bencin, da bi ga odpeljal na treninge, smo v njuni zgodbi povedali lani …Zdaj se je njihovo življenje precej spremenilo.
V pravkar končanem letu je projekt Botrstvo napolnil polnih 5 let delovanja, botri v tem trenutku pomagajo okoli 4700 otrokom, zanje je na različne načine zbranih okoli 6 milijonov evrov in kmalu bo 4 leta, kar projekt z vsakotedenskimi oddajami podpiramo tudi na Valu 202. Nekaj najbolj pretreslijivih izpovedi, a tudi na to, kako prav vaša pomoč lahko resnično spreminja življenja otrok in njihovih družin!
Tretje leto zapored tri prostovoljke, Alia (bereš običajno »Alja«) , Ana in Vanja za otroke iz Botrstva z vseh koncev Slovenije organizirajo pomoč trem dobrim možem. Pisemca, namenjena kateremu med njimi, prestrežejo, mu najdejo zanesljivega donatorja in da poskrbijo za to, da bo izpolnjena želja pravočasno našla pot pod smrečico oziroma v prave otroške roke. Letos je bilo takih paketov skoraj 2000, želje pa, kot zmeraj, izjemno raznolike
Kandidati za Ime leta 2015 na Valu 202 so na zaključni prireditvi predstavili tudi svoje poglede na projekt Botrstvo.
Na boljše možnosti za razvoj dokazano močno vpliva tudi dostopnost do knjig, zato smo s povabilom poslušalcem, naj darujejo knjige, ki jih njihovi otroci in mladostniki ne potrebujejo več, pomagali OŠ Veržej.
“Vsi štirje smo morali stati v vrsti in gledati, kako je oči žalil mamo in jo tepel. Nas sicer ni, je pa kakšna prestregla udarec, ko smo branile mamo,” pripovedujejo sestrice Nina, Nuša in Naja o nasilju, ki so ga živele še lani ob tem času. “Vsakogar, ki je prišel na obisk, sem se oklenila in ga prosila, naj nas kam odpelje, ker ne bi rade več živele tukaj,” pove petletna Naja. Letos je mama le zmogla toliko moči, da je kljub grožnjam s smrtjo pred nasilnim partnerjem z otroki uspela pobegniti. A so se v iskanju stalnejšega in varnejšega doma morali seliti daleč stran, letos so se selili že štirikrat, najstarejši Žiga pa je moral v dijaški dom. Tega si skuša sam plačevati tudi z nočnim honorarnim delom, saj mama zaradi operacije, s katero so ji komaj rešili življenje, ostaja brez zaposlitve. In vse je najbolj strah, da bi jih zdaj, ko so končno našle prijetno najemniško stanovanje, prav pomanjkanje denarja prisililo v vnovično selitev …
Pogovor z Anito Ogulin,predsednico ZPM Moste, o tem, kako so se v teh petih letih stiske družin spremenile in kakšne trajnejše posledice revščina že pušča na otrokih.
Knjige so zaradi razvejanega sistema javnih knjižnic za številne otroke sicer res razmeroma lahko dostopne, a jih zaradi popularnosti in vseprisotnosti medijev vse manj privlačne, izpodrivajo jih drugi mediji, ki vsebinsko otrokom le stežka nadomestijo izkušnjo kot je samostojno branje knjig. In te so tudi za otoke z roba – kakršen koli ta že je – lahko zelo pomembno sredstvo za prebijanje skozi težavna zgodnja leta. Tudi o tem so na pravkar minulem knjižnem sejmu razmišljali pisateljica in pisatelja.
Kar tretjina šolarjev v Hong Kongu ima izjemno slabo izobražene starše, pa kljub temu otroci dosegajo boljše rezultate pismenosti kot slovenski šolarji, ki jim pri šolskih obveznosti pogosto močno pomagajo starši. Kaj se šele dogaja s tistimi otroki, ki tovrstne pomoči nimajo, koliko na njihov šolski uspeh in razvoj potencialov vpliva, če živijo še v materialno nevzpodbudnem okolju, če so prikrajšani za možnost izletov, ekskurzij, obiskovanja predstav in jih nihče prav ne spodbuja k prebiranju knjig? Kako drugače otroke iz takih družin obravnavajo učitelji, kakšno popotnico za boljši uspeh in tudi boljšo pismenost jim lahko da okolje?
Na boljše možnosti za razvoj dokazano močno vpliva tudi dostopnost do knjig, zato bomo s povabilom poslušalcem, naj darujejo knjige, ki jih njihovi otroci in mladostniki ne potrebujejo več, poskušali pomagati eni od prav posebnih osnovnih šol.
Razmišljanje ene od boter v projektu Botrstvo, ki je bila nekoč tudi sama v socialni stiski, zdaj pa pomaga drugim.
Ločitev staršev, šest selitev v enem letu, nato vrnitev v nekdanje okolje, ki pa ga ni več želelo sprejeti, pa prometna nesreča, zaradi katere je očetovo življenje dolgo viselo na nitki, vse to je bilo preveč za osnovnošolca Adriana, ki je svoje stiske skušal končati na najbolj tragičen način. Zdaj skuša zaživeti na novo, a mu huda finančna stiska grozi, da bo morda že letos moral znova zamenjati šolo in okolje, v katerem se dobro počuti.
Da dosežemo, da otrok pomaga otroku ne potrebujemo veliko. A namen je dosežen, če to stori večkrat in z veseljem. Neja Jerant je obiskala vrtec Galjevica, kjer tovrstnega veselja ne manjka. Na pobudo mamice enega izmed otrok, se je vzgojiteljica v času tedna otroka odločila, da bodo otroci, seveda s pomočjo staršev, poskušali nabrati čim več stvari, ki jih socialno ogroženi otroci potrebujejo.
Vse od začetka šolskega leta smo v oddajah Botrstva opozarjali na pomen zunajšolskih dejavnosti in razvoja talentov socialno ogroženih otrok ter nizali argumente, zakaj z izgubljenimi talenti izgublja tudi družba kot celota. Ta teden z akcijo zaključujemo.
Lani spomladi smo predstavili zgodbo Julije in Lare, dveh sestričen, ki je bila hkrati tudi zgodba o dveh družinah, saj neozdravljivo bolna Julija, za katero po smrti mamice in hudi invalidnosti očeta skrbi babica, veliko časa preživi z Larino družino.Čeprav Juliji nihče ne more pozdraviti bolezni, ste poslušalci izdatno pripomogli, da še poldrugo leto kasneje obe družini živita veliko lažje.
Botrska zgodba je tokrat namenjena skritemu brezdomstvu, tudi pri otrocih.
Ves september smo v naših oddajah s pripovedmi otrok in utemeljitvami strokovnjakov opozarjali na to, kako pomemben je razvoj talentov in zakaj s tem, ko se otroci ne morejo vključiti v plačljive dejavnosti, izgubljamo tudi kot družba. Ta teden sledi še zadnje dejanje, ki bo pripomoglo k finančni podpori mladih športnih talentov: dobrodelna dražba rumene majice zmagovalca letošnje dirke Tour de France Chrisa Frooma. In najprej zgodba o tem, kako je ta izjemno dragocena majica zmagovalca najpomembnejše dirke na svetu sploh prišla do nas.
Opozorjamo na pomen dostopnosti do prostočasnih dejavnosti za otroke iz socialno šibkih okolij, tokrat posebej opozarjamo na šport.
Neveljaven email naslov