Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Vedno veseli vsakega uspeha katerekoli slovenske športne sredine, ki se še zna držati zraven najožje elite evropskih klubskih tekmovanj. Med slednjimi so nedvomno tudi rokometaši Celja.
Rokometaši Celja so v prijetnem poznem poletnem popoldnevu začeli že s 24. sezono v Ligi prvakov. Ob Celjanih bodo svoje klubske barve v boju za najprestižnejšo evropsko klubsko lovoriko v tej sezoni branili še odbojkarji oranžnih zmajev in rokometašice Krima. Ob vsakem začetku se hitro spomini vrnejo v leta ko se je celjski rokomet začel spoprijemati z nasprotniki najvišjega razreda. Bila so obdobja, ko si je bilo potrebno zgraditi svoje ime. V naših okvirih je bilo to vedno zelo odmevno in prepoznavno, že v okvirih nekdanje skupne države, ki je bila vražje močna na rokometnem področju pa so za Celje vedeli vsi; dosežki pa temu niso sledili. Celjani so bili tedaj več med drugoligaši kot v najboljšem razredu. Mnogo so Štajerci vlagali tudi v okrepitve pa se največkrat ni izšlo. Celje je bilo tedaj tudi v vlogi, ki jo potem niso imeli. Šolali in pripravljali so igralce za boljše in niti ni nujno da bolj bogate sredine. Ko je napočila tudi rokometna samostojnost pa je celjski rokomet zaživel in višek dosegel leta 2004, ko je Celjane pred nedavnim umrli Miro Požun popeljal na vrh Evrope.
Mnogi so tedaj trdili, da je bila celjska vrsta v tistem letu skromnejša kot marsikdaj pred tem pa naslova v knežje mesto ob Savinji ni bilo. Ogromno odličnih, da ne rečem kar vrhunskih igralcev, se je tedaj z nekdanje širše domovine zaustavilo v Celju. Pa tudi v drugih slovenskih klubih. Mladi domači igralci so se precej težje prebijali že do članskega moštva kot sedaj in veliko vprašanje, ki me je včeraj spremljalo prek celotne tekme je, kdo od teh mlečnozobih, seveda rokometno gledano, fantov, bi v celjski vrsti našel prostor denimo ob prelomu obeh tisočletij. Tedaj se je najbrž v Golovcu, pa tudi v Zlatorogu, igral najboljši rokomet pod celjskim gradom. V zadnjih štirih letih se Celjanom ni uspelo prebiti v izločilne boje Lige prvakov. Na daleč se še vedno vidi, kakšno spoštovanje imajo tudi največja moštva tega trenutka, ko pridejo v Zlatorog. Ampak vsi se obenem že na treningu dan pred tekmo zavedajo, da je v Celju običajno zelo dobra priložnost tudi za nabiranje prepotrebnih točk za vsaj šesto mesto v skupini, ki še vodi v izločilne boje. Morda dve tekmi več večini ne pomenita veliko, sem pa prepričan da bi v Celju za ti dve dodatni tekmi v pomladanskem obdobju dali vse. Navkljub porazu za uvod s Skjernom, ki je lani v tem času gladko izgubil v Velenju, igralcem nimamo kaj očitati. Brez kilometrine na tem nivoju ne moreš veliko opraviti. Celjani so se za uvod v letošnjo evropsko sezono premagali sami. Tehničnih napak je bilo vsekakor preveč, predvsem pa tedaj, ko si jih nikakor ne smeš dovoliti.
Denarja za delovanje v tej elitni druščini nima nihče manj kot Celjani. Zato ob vsakoletnem osipu, ki ga ne more zaustaviti nihče iščejo v okolju, ki nam je najbližji. Ob tem mi bodo še dolgo v ušesih odmevale besede celjskega stratega Branka Tamšeta ob poletnem evrospkem mladinskem prvenstvu prav v tej dvorani. Ob vprašanju, koliko najbolj obetavnih mladih igralcev prvenstva boste zadržali v Celju. Odgovor je bil najbrž nikogar, morda najboljšega izraelskega strelca. Pa niso niti njega, ob vsem je odšel še prvi strelec prvenstva, Celjan Grega Ocvirk. Bazen mladih iz Lige Seha, kjer celjanov ni več in domače lige pa tudi ne bo večen. Ob vsem pa neposredno iz omenjenih tekmovanj stopiti v Ligo prvakov ni enostavno in že danes se sprašujem kje bo Celju mesto čez dve leti ob reorganizaciji Lige prvakov.
Vedno veseli vsakega uspeha katerekoli slovenske športne sredine, ki se še zna držati zraven najožje elite evropskih klubskih tekmovanj. Med slednjimi so nedvomno tudi rokometaši Celja.
Rokometaši Celja so v prijetnem poznem poletnem popoldnevu začeli že s 24. sezono v Ligi prvakov. Ob Celjanih bodo svoje klubske barve v boju za najprestižnejšo evropsko klubsko lovoriko v tej sezoni branili še odbojkarji oranžnih zmajev in rokometašice Krima. Ob vsakem začetku se hitro spomini vrnejo v leta ko se je celjski rokomet začel spoprijemati z nasprotniki najvišjega razreda. Bila so obdobja, ko si je bilo potrebno zgraditi svoje ime. V naših okvirih je bilo to vedno zelo odmevno in prepoznavno, že v okvirih nekdanje skupne države, ki je bila vražje močna na rokometnem področju pa so za Celje vedeli vsi; dosežki pa temu niso sledili. Celjani so bili tedaj več med drugoligaši kot v najboljšem razredu. Mnogo so Štajerci vlagali tudi v okrepitve pa se največkrat ni izšlo. Celje je bilo tedaj tudi v vlogi, ki jo potem niso imeli. Šolali in pripravljali so igralce za boljše in niti ni nujno da bolj bogate sredine. Ko je napočila tudi rokometna samostojnost pa je celjski rokomet zaživel in višek dosegel leta 2004, ko je Celjane pred nedavnim umrli Miro Požun popeljal na vrh Evrope.
Mnogi so tedaj trdili, da je bila celjska vrsta v tistem letu skromnejša kot marsikdaj pred tem pa naslova v knežje mesto ob Savinji ni bilo. Ogromno odličnih, da ne rečem kar vrhunskih igralcev, se je tedaj z nekdanje širše domovine zaustavilo v Celju. Pa tudi v drugih slovenskih klubih. Mladi domači igralci so se precej težje prebijali že do članskega moštva kot sedaj in veliko vprašanje, ki me je včeraj spremljalo prek celotne tekme je, kdo od teh mlečnozobih, seveda rokometno gledano, fantov, bi v celjski vrsti našel prostor denimo ob prelomu obeh tisočletij. Tedaj se je najbrž v Golovcu, pa tudi v Zlatorogu, igral najboljši rokomet pod celjskim gradom. V zadnjih štirih letih se Celjanom ni uspelo prebiti v izločilne boje Lige prvakov. Na daleč se še vedno vidi, kakšno spoštovanje imajo tudi največja moštva tega trenutka, ko pridejo v Zlatorog. Ampak vsi se obenem že na treningu dan pred tekmo zavedajo, da je v Celju običajno zelo dobra priložnost tudi za nabiranje prepotrebnih točk za vsaj šesto mesto v skupini, ki še vodi v izločilne boje. Morda dve tekmi več večini ne pomenita veliko, sem pa prepričan da bi v Celju za ti dve dodatni tekmi v pomladanskem obdobju dali vse. Navkljub porazu za uvod s Skjernom, ki je lani v tem času gladko izgubil v Velenju, igralcem nimamo kaj očitati. Brez kilometrine na tem nivoju ne moreš veliko opraviti. Celjani so se za uvod v letošnjo evropsko sezono premagali sami. Tehničnih napak je bilo vsekakor preveč, predvsem pa tedaj, ko si jih nikakor ne smeš dovoliti.
Denarja za delovanje v tej elitni druščini nima nihče manj kot Celjani. Zato ob vsakoletnem osipu, ki ga ne more zaustaviti nihče iščejo v okolju, ki nam je najbližji. Ob tem mi bodo še dolgo v ušesih odmevale besede celjskega stratega Branka Tamšeta ob poletnem evrospkem mladinskem prvenstvu prav v tej dvorani. Ob vprašanju, koliko najbolj obetavnih mladih igralcev prvenstva boste zadržali v Celju. Odgovor je bil najbrž nikogar, morda najboljšega izraelskega strelca. Pa niso niti njega, ob vsem je odšel še prvi strelec prvenstva, Celjan Grega Ocvirk. Bazen mladih iz Lige Seha, kjer celjanov ni več in domače lige pa tudi ne bo večen. Ob vsem pa neposredno iz omenjenih tekmovanj stopiti v Ligo prvakov ni enostavno in že danes se sprašujem kje bo Celju mesto čez dve leti ob reorganizaciji Lige prvakov.
Slovenski odbojkarji lovijo zgodovinsko uvrstitev na olimpijske igre. Lov za eno izmed dveh vozovnic v Pariz, ki sta na voljo na kvalifikacijskem turnirju v Tokiu, so začeli proti Tuniziji.
Z večernima tekmama v Mariboru in Ljubljani se je končal 10. krog domačega nogometnega prvenstva. V tem si je prvi spodrsljaj nepričakovano privoščila ekipa vodilnega Celja.
V Franciji je v teku 10. svetovno prvenstvo v ragbiju, ki sodi med najbolj spremljane športne dogodke na svetu.
S superpokalno tekmo v Kranju med Olimpijo in domžalskim Heliosom se je začela nova domača košarkarska sezona. Najboljše ekipe so prevetrile svoja moštva, razmerja moči pa naj bi ostala podobna.
V Lodžu so se končale olimpijske kvalifikacije za odbojkarice. Na turnirju na Poljskem je sodelovala tudi slovenska reprezentanca, ki ji še manjka kanček kakovosti, da bi ujela najboljše ekipe sveta.
Redna telesna dejavnost je del vsakdanjika velikega števila ljudi. Slovenci pa smo športni narod, kar potrjujejo naši vrhunski tekmovalci in tekmovalke. To je prepoznala tudi država, ki je leta 2020 današnji dan razglasila za dan slovenskega športa.
Celjski rokometaši so se v 2. krogu lige prvakov pomerili s Portom in se v Zlatorogu predstavili domačemu občinstvu. O pričakovanjih in dometu slovenskih državnih prvakov v letošnji sezoni razmišljamo v tokratni športni zgodbi.
Nogometaši Olimpije sezono v evropskih tekmovanjih začenjajo v Franciji. V uvodnem krogu konferenčne lige se bodo popoldne v gosteh pomerili z Lillom.
Na Nogometni zvezi Slovenije so predstavili novega selektorja. Po odstopu Boruta Jarca, njegovo delo je bilo kamen spotike reprezentantk, bo na slovensko klop sedel Saša Kolman.
Po nedeljski VN Italije na koledarju letošnje sezone svetovnega prvenstva motokrosistov ostaja le še ena dirka. Medtem ko večina tekmovalcev tik pred koncem 67. sezone razmišlja o oddihu, slovenski šampion Tim Gajser svoje misli usmerja v prihodnjo sezono.
V Rimu se je končalo evropsko prvenstvo v odbojki, na katerem je slovenska moška reprezentanca vnovič potrdila, da sodi med najboljše ekipe na stari celini.
Končuje se 78. kolesarska dirka po Španiji. Predzadnja etapa tekmovalcem ponuja zadnjo priložnost za napredek v skupni razvrstitvi, boj za sam vrh pa je že dalj časa odločen. Nizozemsko moštvo Jumbo Visma je bilo razred zase, saj je osvojilo prva tri mesta.
V Rimu se z boji za odličja končuje evropsko prvenstvo v odbojki. Slovenska moška reprezentanca je v zadnjih letih ena najuspešnejših ekip na turnirjih stare celine. Boje za kolajne je zgrešila le na prvenstvu leta 2017.
V Ljubljani se odvija ženski WTA turnir, na katerem imajo ljubitelji tenisa ob najboljših slovenskih igralkah priložnost spremljati tudi najboljše moške predstavnike. Ob WTA turnirju v našem glavnem mestu istočasno poteka tudi Davisov pokal.
Na kolesarski dirki po Španiji je na sporedu najzahtevnejša etapa s ciljnim vzponom. Zadnji teden prinaša veliko zahtevnih etap, uvod v odločilne gorske etape ujamete v jutru na Valu 202.
Končan je drugi del evropskega prvenstva v odbojki. Organizatorji so razdelili tudi izločilne boje na dva dela. Prvi, s tekmami osmine in četrtfinala, je bil še v dveh državah, konec pa bo v Rimu.
Slovenski nogometaši so odigrali obe septembrski tekmi v kvalifikacijah za evropsko prvenstvo. Še po dve tekmi jih čakata oktobra in novembra, o izhodišču pa v jutranji športni zgodbi iz San Marina.
Neveljaven email naslov