Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Že pred časom smo vam predstavili zgodbo Vita in Filipa, dveh fantkov, ki sta po očetovi smrti živela z mamo v res nemogočih razmerah, v hiši brez vodovoda, med mišmi, vlago in v skupni spalnici z mamo. Ker zaradi posebnih potreb ne zmore samostojno skrbeti za sinova, potrebuje pomoč, ki jim jo vseskozi zagotavlja lokalni center za socialno delo. Ta je bil tudi med organizatorji pomoči, ki je hiško v tem času dodobra prenovila.
Vito in Filip živita v bistveno boljših razmerah, z drugačno samozavestjo, uspešnejša sta tudi v šoli
Že pred časom smo vam predstavili zgodbo Vita in Filipa, dveh fantkov, ki sta po očetovi smrti živela z mamo v res nemogočih razmerah, v hiši brez vodovoda, med mišmi, vlago in v skupni spalnici z mamo. Ker zaradi posebnih potreb ne zmore samostojno skrbeti za sinova, potrebuje pomoč, ki jim jo vseskozi zagotavlja lokalni center za socialno delo. Ta je bil tudi med organizatorji pomoči, ki so hiško v tem času dodobra prenovili.
Nova kuhinja, kopalnica, centralno ogrevanje, lastni sobici in tako želen vodovod
V hišo je zdaj napeljan vodovod, novi so tlaki, povsem prenovljena je kuhinja z novimi elementi, hladilnikom, štedilnikom. Povsem na novo je izdelana kopalnica z lepo kabino za prhanje, ker imajo vodovod, zdaj normalno deluje tudi pralni stroj. Prvič imajo urejeno centralno ogrevanje in je toplo v vseh prostorih, pomembno pa je tudi, da sta fantka dobila vsak svoj prostorček za delo in spanje. Življenje je res povsem drugačno, miši, ki se jih prej nikakor niso mogli znebiti, zdaj sploh ni več. “Ko danes stopiš v hišo, je to povsem drugačna hiša, in vsi, ki ju spremljamo, vidimo, da sta fanta srečna in tudi njuna samozavest je zrasla,” je vesela tudi gospa, ki je družino spremljala vrsto let.
“Prispelo je ogromno paketov, tako da so na lokalnem centru za socialno delo morali izprazniti sobo, da so lahko pakete shranili na varno in jih nato družini podarjali več kot eno leto. V njih so bili oblačila, kozmetika, hrana, zelo lepe igračke in kakovostne slikanice, pa šolski pribor in seveda sladkarije, ki jih imata rada. To jim je življenje polepšalo in neizmerno olajšalo.” Družina je prejela tudi druge oblike pomoči.
Vsak lahko pomaga in pogosto ljudje potrebujejo predvsem občutek, da so vredni človeškega življenja
Z donacijami in pomočjo vseh vrst je res mogoče spreminjati življenje, Vitu in Filipu ste ga zagotovo: z novo pridobljeno samozavestjo Vito že jeseni odhaja v srednjo šolo, Filipu pa se je v osnovni šoli s prilagojenim programom šolski uspeh močno popravil.
Podarjenih sredstev naših poslušalcev, nad porabo katerih je skrbno bdel tudi lokalni center za socialno delo, pa je še zmeraj dovolj, da fantoma lahko pomagajo do kakovostnega življenja. Naša sogovornica, ki je vseskozi spremljala, kako je hiška počasi, ob pomoči številnih ljudi, predvsem pa sredstev in materialne pomoči, ki ste jo donirali poslušalci, dobivala prijaznejšo in predvsem človeka vredno podobo, je močno ganjena nad vsemi doseženimi spremembami: “Pravzaprav ne znam reči drugega kot en sam velik hvala! Ker hvaležnost, ki jo čutim, da se je akcija za to družino sploh začela, pa vsa pomoč, ki je prihajala iz vseh koncev Slovenije, je res velika. Kot človek bi se rada zahvalila tistim, ki ste družini pomagali, vsem posameznikom in inštitucijam, ki so z roko v roki ustvarile povsem drugačno življenje za to družino! Obenem bi pa rada opozorila, kako malo je potrebno, da spremenimo življenja. Le ozrimo se na sočloveka v sosednjem stanovanju, sosednji vasi, morda sodelavca, ki morda potrebuje pomoč. Ne gre vselej nujno za materialno pomoč, pogosto ljudje potrebujejo predvsem občutek, da so vredni, da so vredni dostojanstva, da so vredni človeškega življenja. Hvala vsem dobrim ljudem, ki ste to omogočili tej družinici!”
Hvala vsem, ki ste kakor koli bili del te uspešne zgodbe, tudi v imenu Vala 202!
540 epizod
Botrstvo v Sloveniji je projekt, namenjen izboljšanju kakovosti življenja otrok in mladostnikov, ki živijo v Sloveniji. Je način pomoči otrokom in mladostnikom, ki so zaradi hude materialne, socialne, zdravstvene ali družinske stiske ogroženi, prikrajšani in socialno izločeni.
Že pred časom smo vam predstavili zgodbo Vita in Filipa, dveh fantkov, ki sta po očetovi smrti živela z mamo v res nemogočih razmerah, v hiši brez vodovoda, med mišmi, vlago in v skupni spalnici z mamo. Ker zaradi posebnih potreb ne zmore samostojno skrbeti za sinova, potrebuje pomoč, ki jim jo vseskozi zagotavlja lokalni center za socialno delo. Ta je bil tudi med organizatorji pomoči, ki je hiško v tem času dodobra prenovila.
Vito in Filip živita v bistveno boljših razmerah, z drugačno samozavestjo, uspešnejša sta tudi v šoli
Že pred časom smo vam predstavili zgodbo Vita in Filipa, dveh fantkov, ki sta po očetovi smrti živela z mamo v res nemogočih razmerah, v hiši brez vodovoda, med mišmi, vlago in v skupni spalnici z mamo. Ker zaradi posebnih potreb ne zmore samostojno skrbeti za sinova, potrebuje pomoč, ki jim jo vseskozi zagotavlja lokalni center za socialno delo. Ta je bil tudi med organizatorji pomoči, ki so hiško v tem času dodobra prenovili.
Nova kuhinja, kopalnica, centralno ogrevanje, lastni sobici in tako želen vodovod
V hišo je zdaj napeljan vodovod, novi so tlaki, povsem prenovljena je kuhinja z novimi elementi, hladilnikom, štedilnikom. Povsem na novo je izdelana kopalnica z lepo kabino za prhanje, ker imajo vodovod, zdaj normalno deluje tudi pralni stroj. Prvič imajo urejeno centralno ogrevanje in je toplo v vseh prostorih, pomembno pa je tudi, da sta fantka dobila vsak svoj prostorček za delo in spanje. Življenje je res povsem drugačno, miši, ki se jih prej nikakor niso mogli znebiti, zdaj sploh ni več. “Ko danes stopiš v hišo, je to povsem drugačna hiša, in vsi, ki ju spremljamo, vidimo, da sta fanta srečna in tudi njuna samozavest je zrasla,” je vesela tudi gospa, ki je družino spremljala vrsto let.
“Prispelo je ogromno paketov, tako da so na lokalnem centru za socialno delo morali izprazniti sobo, da so lahko pakete shranili na varno in jih nato družini podarjali več kot eno leto. V njih so bili oblačila, kozmetika, hrana, zelo lepe igračke in kakovostne slikanice, pa šolski pribor in seveda sladkarije, ki jih imata rada. To jim je življenje polepšalo in neizmerno olajšalo.” Družina je prejela tudi druge oblike pomoči.
Vsak lahko pomaga in pogosto ljudje potrebujejo predvsem občutek, da so vredni človeškega življenja
Z donacijami in pomočjo vseh vrst je res mogoče spreminjati življenje, Vitu in Filipu ste ga zagotovo: z novo pridobljeno samozavestjo Vito že jeseni odhaja v srednjo šolo, Filipu pa se je v osnovni šoli s prilagojenim programom šolski uspeh močno popravil.
Podarjenih sredstev naših poslušalcev, nad porabo katerih je skrbno bdel tudi lokalni center za socialno delo, pa je še zmeraj dovolj, da fantoma lahko pomagajo do kakovostnega življenja. Naša sogovornica, ki je vseskozi spremljala, kako je hiška počasi, ob pomoči številnih ljudi, predvsem pa sredstev in materialne pomoči, ki ste jo donirali poslušalci, dobivala prijaznejšo in predvsem človeka vredno podobo, je močno ganjena nad vsemi doseženimi spremembami: “Pravzaprav ne znam reči drugega kot en sam velik hvala! Ker hvaležnost, ki jo čutim, da se je akcija za to družino sploh začela, pa vsa pomoč, ki je prihajala iz vseh koncev Slovenije, je res velika. Kot človek bi se rada zahvalila tistim, ki ste družini pomagali, vsem posameznikom in inštitucijam, ki so z roko v roki ustvarile povsem drugačno življenje za to družino! Obenem bi pa rada opozorila, kako malo je potrebno, da spremenimo življenja. Le ozrimo se na sočloveka v sosednjem stanovanju, sosednji vasi, morda sodelavca, ki morda potrebuje pomoč. Ne gre vselej nujno za materialno pomoč, pogosto ljudje potrebujejo predvsem občutek, da so vredni, da so vredni dostojanstva, da so vredni človeškega življenja. Hvala vsem dobrim ljudem, ki ste to omogočili tej družinici!”
Hvala vsem, ki ste kakor koli bili del te uspešne zgodbe, tudi v imenu Vala 202!
Vsem strahovom in skrbem navkljub je večina humanitarnih organizacij uspela izpeljati tudi letošnje programe poletnih letovanj za otroke. Letos so bili spremembe okolja željni prav vsi, močno pa so odmik od domačega okolja potrebovali predvsem otroci, ki živijo v nespodbudnih okoljih, nasilju, pomanjkanju ali osamljenosti. Med počitnikarji so bili - tudi s pomočjo donacij naših poslušalcev - tudi otroci iz programa Botrstvo.
Poletne počitnice se počasi prevešajo v drugo polovico in marsikdo je že pomislil na novo šolsko leto, najbolj pa tisti, ki svojim otrokom ne morejo zagotoviti šolskih potrebščin oziroma to storijo zelo težko.
Starši z nižjimi prihodki se spopadajo s strahom, kako kupiti, še bolj pa kako napolniti šolske torbe. Opozarjajo, da kljub temu, da je šola brezplačna, še posebej letos, ob nenavadnem poteku leta, ostaja velik strošek. Šole omogočajo šolske sklade, vendar je ostalih šolskih potrebščin še vedno toliko, da jih nekateri svojim otrokom ne zmorejo nuditi. Nakup šolskih potrebščin bo konec poletja velika težava, ki je ne bo možno neopazno preložiti za kakšen mesec ali dva.
Med maturanti, ki so nestrpno čakali na današnje rezultate mature, je bila tudi Ana. Čeprav je zelo uspešna dijakinja brez učnih težav, je bilo šolsko leto, v katerem je končala splošno gimnazijo, tudi zanjo izjemno naporno. V družini je namreč šest otrok, zato je bilo šolanje na daljavo, vključno s pripravami na maturo, izjemno stresno. In še nikoli ni bil uspeh dijakov tako zelo odvisen od tega, v kakšnih razmerah in življenjskih okoliščinah živi njegova družina.
Počitniška letovanja so za mnoge otroke edina priložnost, da se v prijaznem vzdušju in okolju sprostijo, da uveljavijo svojo samostojnost in zanimanja. S pomočjo strokovnega vodstva se morda celo prvič počutijo sprejete in varne. Naučijo se vrednosti timskega sodelovanja, razvijajo prijateljstva in zaupanje vase ter s tem krepijo tudi zdravje. Socialnim in finančnim stiskam so se letos pridružile posledice epidemije. Poleg treh mesecev, ki so jih šolarji preživeli doma, mnogi v zelo nezdravih okoljih, je zdaj strah pred okužbami okrnil tudi nekatere programe. Je tveganje za okužbo večje kot tveganje, pred katerega so postavljeni, če ostajajo doma? To je danes naše glavno, ne pa edino vodilo. Mateja Brežan se je odpravila na Debeli rtič.
Pomanjkanje ustrezne računalniške opreme in veščin, kako jo uporabiti; premajhna stanovanja; življenje v revščini, z bolnimi starši, sorojenci, z ostarelimi sorodniki; pomanjkanje pomoči za tiste z učnimi in drugimi težavami so bili vsakdanjik številnih šolarjev in dijakov v minuli mesecih. Šolski sistem se v tako kratkem času vsem seveda ni mogel prilagoditi. Toda z dvema sogovornicama opozarjamo, da bi te probleme otrok pri načrtovanju naslednjega šolskega leta morali bolj upoštevati …
Šolsko leto, ki se končuje, je eno najbolj nenavadnih, izvedba pa izrazito odvisna od domačih razmer posameznega otroka. Težave s pomanjkanjem računalniške opreme so bile le manjši del stisk, ki so jih doživljali otroci. Večje so bile pri tistih, ki so pri delu potrebovali ogromno pomoči. Najmlajši sin naše sogovornice, ki sama živi s štirimi otroki, je hudo gibalno oviran, zelo slaboviden in potrebuje 24-urno pomoč. V osnovni šoli dobi vso potrebno pomoč, doma pa so vsa bremena šolanja padla na mamo, ki ima tudi sama hude zdravstvene težave. Pomagati je morala tudi hčerki s hudo disleksijo in diskalkulijo. Šolske obveznosti so jim dnevno vzele tudi več kot 12 ur in kot pravi mama, je bilo tako šolanje zanje izčrpavajoča in grozljiva izkušnja.
Otroci so bili v letošnjem šolskem letu prikrajšani za veliko ur telesne aktivnosti, zato profesor Gregor Starc s Fakultete za šport napoveduje, da se bo jeseni veliko šolarjev v šolske klopi vrnilo z gibalnimi težavami.
Doba korone je bila velik naravni eksperiment, ki se je zgodil brez priprave in v katerem so se otroci z odpovedovanjem stikov in drugih življenjskih stalnic zelo prilagodili. Epidemija pa je razkrila številne ranljive skupine – pri otrocih so to tudi tisti iz socialno ranljivih okolij, tisti z anksioznimi motnjami in avtizmom, ki se s težavo vračajo v običajno življenje in družine z zelo zahtevnimi otroki. Za nekatere otroke je bilo tako nevzdržno, da so potrebovali tudi psihiatrično pomoč, značilnosti korona dobe opisuje vodja Službe za otroško psihiatrijo pri Pediatrični kliniki v Ljubljani dr. Marija Anderluh.
Dva in pol meseca pa sta na družinah, ki so že pred korona obdobjem težko živele, pustile še drugačne posledice. Ljudem v stiski so vseskozi pomagali tudi številni prostovoljci in nevladne organizacije, med njimi tudi ZPM Ljubljana Moste-Polje. Družine so se zelo različno spopadale s pomanjkanjem osnovnega, z izgubo službe, morda celo vsega dohodka, s strahom pred prihodnostjo, pravi Monika Erjavec Bizjak, ki jim je bila s psihosocialno pomočjo preko telefona vseskozi na voljo. Zelo pomembno je bilo tudi, kako so bili urejeni družinski odnosi že pred krizo in kako so bili ljudje opremljeni za soočanje z različnimi stiskami. Vsi, ki bi želeli prispevati v sklad Botrstva za pomoč otrokom, lahko to storite s poslanim SMS s ključno besedo BOTER5 na 1919 in v sklad programa Botrstvo prispevate 5 eur. Če bi želeli nameniti več, lahko to storite z nakazilom, pri tem uporabite spodnje podatke.
Po dijakih zadnjih letnikov in šolarjih prve triade so se danes v šole vrnili še devetošolci. Za njimi je devet tednov šolanja oz. poskusov šolanja na domu. Vsekakor je bil to čas, ko so brez ustrezne podpore in pomoči strokovnih služb ostali tisti, ki jo najbolj potrebujejo. To sicer lahko dobijo pri različnih organizacijah, tudi takih, ki delujejo znotraj Centrov za socialno delo in delujejo na več kot tridesetih lokacijah po vsej Sloveniji.
Dva meseca učenja od doma bosta za večino otrok najbrž kmalu le zanimiv spomin na nenavaden družinski čas. Za otroke, ki jim šola ali dijaški dom pomenita pobeg od stisk, nespodbudnih domačih razmer, razpadlih družinskih odnosov, strahu, kričanja in pomanjkanja najosnovnejšega, pa je bila to dolga in boleča doba, ki je znova razgalila, v kako drugačnih razmerah živijo otroci in kako ključne so te v času šolanja na daljavo.
Med dejavnostmi, ki jih večgeneracijski centri po vsej Sloveniji nudijo mlajšim obiskovalcem, je vseskozi tudi učna pomoč. Tudi, ko je pouk še potekal normalno, je z razumevanjem snovi, zbranostjo, učnimi strategijami, motivacijo imelo težave veliko otrok. Mnogim starši ali sorojenci ne morejo pomagati, številni si ne morejo privoščiti plačane pomoči inštruktorjev in bi brez pomoči prostovoljcev težko zmogli šolske obveznosti. Zdaj, ko se je pouk popolnoma preselil med domače stene, pa so ti otroci ostali tudi brez pomoči učiteljev, specialnih pedagogov, psihologov in seveda tudi vrstnikov. Med številnimi prostovoljci, ki nudijo pomoč, so tudi prostovoljci, ki pomagajo otrokom iz VGC Skupna točka v Ljubljani. Jana Vidic se je pogovarjala z Estero Popovič, vodjo učne pomoči in drugih dejavnosti v Večgeneracijskem centru Ljubljana.
Na Zvezi prijateljev mladine Ljubljana Moste-Polje pri svojem delu z otroki in mladostniki že dalj časa opozarjajo na razslojenost šolarjev in dijakov v slovenskih šolah. V Sloveniji ogromno otrok in mladostnikov živi v premajhnih in neprimernih stanovanjih, nekateri nimajo niti svoje postelje, kaj šele svoje sobe. Mnogim otrokom in mladostnikom so šole in dijaški domovi pomenili edini odmik od nevzdržnih domačih razmer, nasilja in pomanjkanja ter lakote. Prav tako so jim pomenili edino možnost za učenje in učno pomoč. Trenutna epidemija COVID-19 je stisko teh otrok in mladostnikov še poglobila.
Zadnje tedne je precejšen del naših dejavnosti, delo, izobraževanje in tudi prosti čas, povezan s spletom, ki nam vse to tudi omogoča. Brez nove tehnologije ne gre, še posebno v teh časih, a ločiti moramo med delom ob pomoči nove tehnologije in zabavo, ki lahko tudi zasvoji. Miha Kramli je terapevt in vodja Centra za zdravljenje zasvojenosti v zdravstvenem domu v Novi Gorici, v katerem obravnavajo tudi nekemične zasvojenosti, torej odvisnike od interneta, iger, spletnih omrežij. Te dni terapij ne izvajajo, a vseeno ljudje iščejo pomoč po telefonu, saj ta položaj, v katerem smo, lahko osvetli prav nekemične zasvojenosti tudi pri otrocih in mladostnikih. Spletni test, s katerim lahko preverite, ali so vaši otroci po malem že zasvojeni z videoigricami, so pripravili v Centru pomoči pri prekomerni rabi interneta LOGOUT, v katerem so svoje svetovanje in informiranje preselili na splet in so tako še vedno na voljo za svetovanje in pomoč.
Sekretarka Skupnosti centrov za socialno delo Slovenije, mag. Darja Kuzmanič Korva.
Botrstvo v Sloveniji je projekt, namenjen izboljšanju kakovosti življenja otrok in mladostnikov, ki živijo v Sloveniji. Je način pomoči otrokom in mladostnikom, ki so zaradi hude materialne, socialne, zdravstvene ali družinske stiske ogroženi, prikrajšani in socialno izločeni.
Najstnica Manca je zelo uspešna, nadarjena in prizadevna dijakinja z jasnimi življenjskimi cilji. In dobra izobrazba je med pomembnejšimi. Zato je iz malega kraja odšla na šolanje v precej oddaljeno mesto, pri čemer jo je mama vseskozi podpirala, čeprav sta že takrat živeli v hudi finančni stiski. In ta se je od takrat le še poglobila. Mančina zgodba sodi med tiste, ki dokazujejo, da doseganje življenjskih ciljev še zdaleč ni odvisno le od volje in prizadevnosti, pač pa so pogosto odločilne življenjske okoliščine. Po nedavni poplavi v stanovanju z mamo kljub varčevanju in hrani iz humanitarnih paketov sami ne zmoreta več. Če želite na kakršen koli način pomagati Manci, napotke najdete na https://val202.rtvslo.si/2020/02/mancina_zgodba/. Hvala, ker pomagate.
Natanko osem let bo minilo ta teden, odkar na Valu 202 vsak ponedeljek opozarjamo na problem revščine, socialne razslojenosti ter na možne rešitve in nudenje pomoči. Čeprav so nekatere težave univerzalne, smo bili pri naši podpori programu Botrstvo osredotočeni predvsem na otroke in družine. Letos pa bomo del naše pozornosti namenili tudi starostnikom. S pomočjo prostovoljcev iz mariborskega dobrodelnega društva Humanitarček, ki so na težave revnih starostnikov konec lanskega leta opozorili s serijo njihovih pretresljivih osebnih zgodb, zbranih v projketu Vida, bomo vsak mesec opozarjali na sistemske težave. A tudi na to, kako lahko vsakdo od nas vsaj nekoliko pomaga starostnikom v stiski. Pri Humanitarčku so namreč pripravili posebno spletno stran s konkretnimi nasveti, informacijami in povezavami, ki lahko koristijo tistim, ki pomoč potrebujejo, seveda ali predvsem pa tistim, ki bi jim radi učinkovito pomagali. V pogovoru z Ireno Kodrič Cizerl podrobnosti pojasnjuje predsednica društva Ninna Kozorog.
Še tako majhen sum nepravilnosti pri zbiranju denarja za pomoč ljudem v stiski vrže senco dvoma na številna druga humanitarna društva. Zato so tudi nadzorniki ZPM Moste-Polje, ki vodi projekt Botrstvo v Sloveniji, nadvse pozorni na to, da je poslovanje racionalno in skrbno nadzorovano. Že nekaj let zapored tudi ob pomoči neodvisnih zunanjih revizorjev. Nadzorni svet Botrstva, ki ga že vse od začetka vodi pobudnica tega programa Milena Štular, je pred dnevi pod drobnogled vzel poslovanje v letu 2019.
Neveljaven email naslov