Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Z bo nami delila svoj pogled na svet, pogled skozi objektiv na različne kulture, ki jih spoznava na potovanjih po vsem svetu. Najraje raziskuje vzhodne dežele in ima kot ženska dostop tudi do v islamu zakritih svetov. Kaj je odkrila in razkrila s fotografijami, kakšne podobe še nosi s sabo? Prisluhnite pogovoru!
V nočnem programu smo se skupaj s 24-letno fotografinjo Katjo Bidovec, v spremstvu Arneja Hodaliča, odpravili na potovanje; iz Evrope do Indije preko Irana, Jemna in Turčije do Kenije in Etiopije, kjer sta fotografirala izginjajoča ljudstva ob reki Omo. Zadnja štiri leta so bila za našo gostjo začetek zanimivega potovanja, na katerem odkriva zanimive, pogosto skrite in zakrite svetove. Kakšen je njen subjektiven pogled skozi objektiv na svet, ki nas obkroža? Zakaj jo vznemirja islamski in hindujski svet? Kaj so ji razkrile ženske v Jemnu in Iranu in kakšna je njihova vloga v Indiji? Katja Bidovec, ki je tik pred koncem magistrskega študija komunikologije na Fakulteti za družbene vede, je, kot pravi, obsedena s fotografijo. Je njena ljubezen in življenje. In kakšno je to življenje? Vsekakor zelo zanimivo.
Za Katjo Bidovec sem prvič slišala prav na predstavitvi najnovejšega priročnika fotografije Arneja Hodaliča, ko je dal priložnost trem svojim zelo obetavnim učencem in med njimi je bila tudi Katja Bidovec. Njene takrat predstavljene fotografije so me očarale in prepričana sem, da bodo tudi vas, če si jih boste ogledali ob koncu tega zapisa. Po, sicer laični oceni, so res vrhunske. Je torej učenka že presegla mentorja? Arne Hodalič, njen mentor in vzornik je jasen:
“Ja, se bojim, da ja. To je vedno problem za mentorja in na nek način res tudi pohvala. Toda v nekem normalnem, razvitem svetu so stvari urejene drugače. Ko dosežeš določeno znanje in seveda starost, ga predaš naprej. In v tem uživaš. Tudi jaz uživam, toda pri nas je drugače. Predajamo znanje, ob tem pa smo postavljeni na trg z istimi mladimi ljudmi, z več energije in svežimi idejami. In na tem trgu moramo vsi preživeti. Tako s svojimi učenci tekmujemo za preživetje.”
Tako pojasnjuje Arne Hodalič, sicer urednik fotografije pri National Geographic Slovenija, redni predavatelj na Visoki šoli za storitve in predavatelj na Fakulteti za družbene vede. Ob tem priznava, da je užitek delati z učenci, ki imajo veselje do dela, čeprav takšnih ni prav veliko. Drugače je pa prava nočna mora, dodaja, kajti za dobrega fotografa je nujno predvsem delo, veliko bolj kot naraven talent.
Fotografija je postala ljubezen in življenje
Katja Bidovec ima očitno veliko volje do dela in nadarjenost. V 2. letniku študija komunikologije je pri izbirnem predmetu fotografije odkrila svojo veliko ljubezen, ki je postala obsedenost. Fotografijo.
“Pred tem se nisem znala soočiti se z njo. Ko pa ti nekdo predstavi določene kriterije in ko prideš do točke in vidiš, da so vse fotografije, ki si jih posnel doslej, zelo slabe, je to točka preloma. Ali »padeš noter«, ali pa spoznaš, da to ni zate, saj zahteva kar nekaj časa.”
Katja Bidovec je imela od takrat že kar nekaj razstav, tudi v galeriji matične Fakultete za družbene vede, kjer zdaj pripravlja magisterij. Seveda bo povezan s fotografijo, tako kot je bila diplomska naloga, v kateri se je ukvarjala s percepcijo vojne fotografije pri slovenskih vojnih fotografih in raziskovala dokumentarno in reportažno fotografijo.
Od ulične do portretne fotografije
»Na bregovih ulic« je bil naslov njene razstave v Šenčurju leta 2012, kjer je predstavila svoje ulične fotografije. Gre za še eno njeno obsesijo. Uživa, ko na ulicah različnih mest po svetu išče grafično zanimivo motiviko, ko se ljudje sprehodijo v ravno v tistem pravem trenutku, ki ga ujame njeno fotografsko oko.
Jeseni 2012 se je skupaj s šestimi študenti medicine odpravila v Kenijo in z njimi preživela mesec dni, v kraju, kjer so imeli kliniko že 6 let, tako da so bili prebivalci vajeni zdravstvene oskrbe. Imela je izjemo priložnost, da jih je lahko opazovala v sami ambulanti in bila pretresena zaradi velika števila ljudi, okuženih z virusom HIV in obolelih za malarijo. Ta je tam običajna, tako ko je pri nas gripa, pravi:
“Videla sem dojenčke, stare nekaj mesecev, ki so jih že drugič, tretjič pripeljali zaradi malarije, pa bi to lahko zelo enostavno preprečili z mrežo proti komarjem. Malarija je tam res velik problem in čeprav država ob rojstvu vsakega otroka družini podari mrežo, je mame ne obesijo. To me je bolelo. Meni bi mama dala dve mreži in sama spala zunaj. Tam pa je to ravno obratno.”
Po vrnitvi iz Kenije je fotografije, ki jih je posnela, razstavila v mali galeriji UKC Ljubljana.
Moški in ženski pogled
Katja Bidovec je prepričana, da je življenje skozi objektiv ženske drugačno, kot ga lahko vidi moški. Prav to je očitno v islamskem in hindujskem svetu, ki ga jo še posebej vznemirja. V šali tako pojasni:
“Privlačijo me zakriti ženski svetovi, tudi zato, da jezim Arneja, ker tja ne more.”
Tako je obiskala Iran, Jemen, večkrat tudi Turčijo in seveda Indijo. Svet, ki ga vidiš na ulicah v Jemnu, kjer so ženske v celoti zakrite, tako da se vidijo zgolj oči in še te so včasih zastrte z mrežico, je povsem drugačen, pravi:
“Ko pa te spustijo zraven, kar z veseljem naredijo, ker niso vajene obiskov in jim je vsaka tujka nekaj novega in zanimivega, se odpre druge svet.”
Življenje je drugačno kot naše. In kot mnogokrat, obstajata tudi tu dve plati. Ženske imajo precej manj pravic kot na zahodu. O družbeno socialnih temah naj ne bi razpravljale, ali sploh imele mnenje, ugotavlja Katja Bidovec. Prikrajšane so za izobrazbo, zapostavljene, v zelo velikih težavah se znajdejo, če jih zapusti mož, ali postanejo vdove. Po drugi strani, pa to na nek način tudi izkoriščajo, saj se lahko izognejo različnim opravilom in delo naložijo moškemu spolu, tudi svojim sinovom, starim nekaj let.
Etiopija – fotomodeli iz doline reke Omo
Januarja sta se Katja in Arne odpravila oziroma vrnila na jugozahod Etiopije, ob reko Omo, da bi fotografirala tam živeča ljudstva, ki jim v kratkem grozi izumrtje. S seboj sta odnesla pravi fotografski studio, z lučmi in velikim črnim šotorom.
“Ko si prvič tam, težko doumeš, da ni fotografije brez plačila. Gre sicer za nekaj centov, toda brez njih posnetka ni. Rekla sva, prav, pojdiva še korak naprej in naredila iz njih fotomodele.”
Tako pojasnjuje Arne Hodalič enega od razlogov za odpravo. Drugi razlog pa je seveda etnološke narave. Tako kot je Edward Curtis konec 19. in v začetku 20. stoletja fotografiral ameriške Indijance in je danes to še edino, kar je ostalo za njimi, sta skušala tudi onadva ohraniti njihove podobe, pravi:
“Življenje gre zelo hitro naprej, zgodovina se spreminja in to. Danes se nam zdi normalno, da gremo tja in si pogledamo. Čez 10, 20 let tega zagotovo ne bo več. Gre za majhne skupine ljudi, ki jih čez nekaj let ne bo več. Gradijo jim jez, primanjkuje jim vode, jemljejo jim zemljo za plantaže bombaža, ki še dodatno povzročajo sušo,.. In ko jih ne bo več, se bomo vprašali, kakšni so pa sploh bili?”
Naloge so bile na odpravi porazdeljene. Arne Hodalič, ki je mojster svetlobe in luči je fotografiral, Katja Bidovec pa je iskala in izbrala fotomodele, kar sploh ni bilo enostavno. Zbrala se je namreč vsa vas, saj so bili pravo čudo, pravi Katja, toda vseh ne moreš fotografirati. Bil je pravi kaos. Tako je izbirala po občutku, tiste, ki so se ji zdeli najbolj fotogenični, najbolj zanimivi. Njena naloga je tudi postprodukcija, obdelava fotografij. Toda pravo delo se šele začenja. Sledi iskanje medijev, ki bi objavili zgodbo o fotomodelih iz doline reke Omo. Uredniki na National Geographicu v ZDA so bili nad fotografijami navdušeni, pravi Arne, toda ker so imel pred kratkim že objavili reportažo o teh ljudstvih, njihova politika vnovične objave ne dovoljuje. Bodo pa fotografije, nekaj si jih lahko ogledate tudi na naši spletni strani, objavljene na enem najprestižnejših fotografskih blogov na svetu, več zgodb o samem projektu, potovanju in snemanju ter seveda tudi fotografij najdete na arnehodalic.com.
Z veliko razstavo fotografij Katje Bidovec se bodo septembra v Celju začeli dnevi mladinske fotografije, ki jih pripravlja društva fotografov Svit. Prav zanima nas, kaj vse bo postavila na ogled.
Celoten pogovor, v katerem smo govorili tudi o Indiji, kamor se oba rada vračata, lahko poslušate s klikom nad njeno fotografijo, tu pa si lahko ogledate še nekaj njenih fotografij in fotografij modelov iz doline reke Omo.
5420 epizod
Po napornem dnevu se ponoči prileže sproščen pogovor z enim ali več gosti, ki jih voditelj nočnega programa povabi na Nočni obisk. Tako lahko prisluhnete aktualnim pogovorom s športniki, umetniki (pisatelj, slikarji, pesniki, glasbeniki, ...), popotniki, gospodarstveniki, znanstveniki in vsemi drugimi ljudmi, ki imajo kaj povedati. Naši gostje so ljudje različnih poklicev in starosti, ki so pripravljeni svoje bogate izkušnje in zanimive ideje deliti s poslušalci Prvega programa. Osebni in aktualni intervjuji, sproščeni pogovori, ki nas odpeljejo stran od dnevnih tegob in težav, nas zabavajo in nasmejijo ali pa nas spodbudijo k premišljevanju in pogledu vase. Vse to lahko ob začetku noči slišite v Nočnem obisku, ki ga ob četrtkih pripravljajo na Radiu Maribor, ob sobotah pa se z Radiom Koper preselimo še na Primorsko. V noči na torek pa lahko takoj po polnoči slišite ponovitev ene od izstopajočih oddaj minulega tedna, torkova noč je namreč v celoti namenjena reprizam. Elektronska pošta: Nocni.Program@rtvslo.si
Z bo nami delila svoj pogled na svet, pogled skozi objektiv na različne kulture, ki jih spoznava na potovanjih po vsem svetu. Najraje raziskuje vzhodne dežele in ima kot ženska dostop tudi do v islamu zakritih svetov. Kaj je odkrila in razkrila s fotografijami, kakšne podobe še nosi s sabo? Prisluhnite pogovoru!
V nočnem programu smo se skupaj s 24-letno fotografinjo Katjo Bidovec, v spremstvu Arneja Hodaliča, odpravili na potovanje; iz Evrope do Indije preko Irana, Jemna in Turčije do Kenije in Etiopije, kjer sta fotografirala izginjajoča ljudstva ob reki Omo. Zadnja štiri leta so bila za našo gostjo začetek zanimivega potovanja, na katerem odkriva zanimive, pogosto skrite in zakrite svetove. Kakšen je njen subjektiven pogled skozi objektiv na svet, ki nas obkroža? Zakaj jo vznemirja islamski in hindujski svet? Kaj so ji razkrile ženske v Jemnu in Iranu in kakšna je njihova vloga v Indiji? Katja Bidovec, ki je tik pred koncem magistrskega študija komunikologije na Fakulteti za družbene vede, je, kot pravi, obsedena s fotografijo. Je njena ljubezen in življenje. In kakšno je to življenje? Vsekakor zelo zanimivo.
Za Katjo Bidovec sem prvič slišala prav na predstavitvi najnovejšega priročnika fotografije Arneja Hodaliča, ko je dal priložnost trem svojim zelo obetavnim učencem in med njimi je bila tudi Katja Bidovec. Njene takrat predstavljene fotografije so me očarale in prepričana sem, da bodo tudi vas, če si jih boste ogledali ob koncu tega zapisa. Po, sicer laični oceni, so res vrhunske. Je torej učenka že presegla mentorja? Arne Hodalič, njen mentor in vzornik je jasen:
“Ja, se bojim, da ja. To je vedno problem za mentorja in na nek način res tudi pohvala. Toda v nekem normalnem, razvitem svetu so stvari urejene drugače. Ko dosežeš določeno znanje in seveda starost, ga predaš naprej. In v tem uživaš. Tudi jaz uživam, toda pri nas je drugače. Predajamo znanje, ob tem pa smo postavljeni na trg z istimi mladimi ljudmi, z več energije in svežimi idejami. In na tem trgu moramo vsi preživeti. Tako s svojimi učenci tekmujemo za preživetje.”
Tako pojasnjuje Arne Hodalič, sicer urednik fotografije pri National Geographic Slovenija, redni predavatelj na Visoki šoli za storitve in predavatelj na Fakulteti za družbene vede. Ob tem priznava, da je užitek delati z učenci, ki imajo veselje do dela, čeprav takšnih ni prav veliko. Drugače je pa prava nočna mora, dodaja, kajti za dobrega fotografa je nujno predvsem delo, veliko bolj kot naraven talent.
Fotografija je postala ljubezen in življenje
Katja Bidovec ima očitno veliko volje do dela in nadarjenost. V 2. letniku študija komunikologije je pri izbirnem predmetu fotografije odkrila svojo veliko ljubezen, ki je postala obsedenost. Fotografijo.
“Pred tem se nisem znala soočiti se z njo. Ko pa ti nekdo predstavi določene kriterije in ko prideš do točke in vidiš, da so vse fotografije, ki si jih posnel doslej, zelo slabe, je to točka preloma. Ali »padeš noter«, ali pa spoznaš, da to ni zate, saj zahteva kar nekaj časa.”
Katja Bidovec je imela od takrat že kar nekaj razstav, tudi v galeriji matične Fakultete za družbene vede, kjer zdaj pripravlja magisterij. Seveda bo povezan s fotografijo, tako kot je bila diplomska naloga, v kateri se je ukvarjala s percepcijo vojne fotografije pri slovenskih vojnih fotografih in raziskovala dokumentarno in reportažno fotografijo.
Od ulične do portretne fotografije
»Na bregovih ulic« je bil naslov njene razstave v Šenčurju leta 2012, kjer je predstavila svoje ulične fotografije. Gre za še eno njeno obsesijo. Uživa, ko na ulicah različnih mest po svetu išče grafično zanimivo motiviko, ko se ljudje sprehodijo v ravno v tistem pravem trenutku, ki ga ujame njeno fotografsko oko.
Jeseni 2012 se je skupaj s šestimi študenti medicine odpravila v Kenijo in z njimi preživela mesec dni, v kraju, kjer so imeli kliniko že 6 let, tako da so bili prebivalci vajeni zdravstvene oskrbe. Imela je izjemo priložnost, da jih je lahko opazovala v sami ambulanti in bila pretresena zaradi velika števila ljudi, okuženih z virusom HIV in obolelih za malarijo. Ta je tam običajna, tako ko je pri nas gripa, pravi:
“Videla sem dojenčke, stare nekaj mesecev, ki so jih že drugič, tretjič pripeljali zaradi malarije, pa bi to lahko zelo enostavno preprečili z mrežo proti komarjem. Malarija je tam res velik problem in čeprav država ob rojstvu vsakega otroka družini podari mrežo, je mame ne obesijo. To me je bolelo. Meni bi mama dala dve mreži in sama spala zunaj. Tam pa je to ravno obratno.”
Po vrnitvi iz Kenije je fotografije, ki jih je posnela, razstavila v mali galeriji UKC Ljubljana.
Moški in ženski pogled
Katja Bidovec je prepričana, da je življenje skozi objektiv ženske drugačno, kot ga lahko vidi moški. Prav to je očitno v islamskem in hindujskem svetu, ki ga jo še posebej vznemirja. V šali tako pojasni:
“Privlačijo me zakriti ženski svetovi, tudi zato, da jezim Arneja, ker tja ne more.”
Tako je obiskala Iran, Jemen, večkrat tudi Turčijo in seveda Indijo. Svet, ki ga vidiš na ulicah v Jemnu, kjer so ženske v celoti zakrite, tako da se vidijo zgolj oči in še te so včasih zastrte z mrežico, je povsem drugačen, pravi:
“Ko pa te spustijo zraven, kar z veseljem naredijo, ker niso vajene obiskov in jim je vsaka tujka nekaj novega in zanimivega, se odpre druge svet.”
Življenje je drugačno kot naše. In kot mnogokrat, obstajata tudi tu dve plati. Ženske imajo precej manj pravic kot na zahodu. O družbeno socialnih temah naj ne bi razpravljale, ali sploh imele mnenje, ugotavlja Katja Bidovec. Prikrajšane so za izobrazbo, zapostavljene, v zelo velikih težavah se znajdejo, če jih zapusti mož, ali postanejo vdove. Po drugi strani, pa to na nek način tudi izkoriščajo, saj se lahko izognejo različnim opravilom in delo naložijo moškemu spolu, tudi svojim sinovom, starim nekaj let.
Etiopija – fotomodeli iz doline reke Omo
Januarja sta se Katja in Arne odpravila oziroma vrnila na jugozahod Etiopije, ob reko Omo, da bi fotografirala tam živeča ljudstva, ki jim v kratkem grozi izumrtje. S seboj sta odnesla pravi fotografski studio, z lučmi in velikim črnim šotorom.
“Ko si prvič tam, težko doumeš, da ni fotografije brez plačila. Gre sicer za nekaj centov, toda brez njih posnetka ni. Rekla sva, prav, pojdiva še korak naprej in naredila iz njih fotomodele.”
Tako pojasnjuje Arne Hodalič enega od razlogov za odpravo. Drugi razlog pa je seveda etnološke narave. Tako kot je Edward Curtis konec 19. in v začetku 20. stoletja fotografiral ameriške Indijance in je danes to še edino, kar je ostalo za njimi, sta skušala tudi onadva ohraniti njihove podobe, pravi:
“Življenje gre zelo hitro naprej, zgodovina se spreminja in to. Danes se nam zdi normalno, da gremo tja in si pogledamo. Čez 10, 20 let tega zagotovo ne bo več. Gre za majhne skupine ljudi, ki jih čez nekaj let ne bo več. Gradijo jim jez, primanjkuje jim vode, jemljejo jim zemljo za plantaže bombaža, ki še dodatno povzročajo sušo,.. In ko jih ne bo več, se bomo vprašali, kakšni so pa sploh bili?”
Naloge so bile na odpravi porazdeljene. Arne Hodalič, ki je mojster svetlobe in luči je fotografiral, Katja Bidovec pa je iskala in izbrala fotomodele, kar sploh ni bilo enostavno. Zbrala se je namreč vsa vas, saj so bili pravo čudo, pravi Katja, toda vseh ne moreš fotografirati. Bil je pravi kaos. Tako je izbirala po občutku, tiste, ki so se ji zdeli najbolj fotogenični, najbolj zanimivi. Njena naloga je tudi postprodukcija, obdelava fotografij. Toda pravo delo se šele začenja. Sledi iskanje medijev, ki bi objavili zgodbo o fotomodelih iz doline reke Omo. Uredniki na National Geographicu v ZDA so bili nad fotografijami navdušeni, pravi Arne, toda ker so imel pred kratkim že objavili reportažo o teh ljudstvih, njihova politika vnovične objave ne dovoljuje. Bodo pa fotografije, nekaj si jih lahko ogledate tudi na naši spletni strani, objavljene na enem najprestižnejših fotografskih blogov na svetu, več zgodb o samem projektu, potovanju in snemanju ter seveda tudi fotografij najdete na arnehodalic.com.
Z veliko razstavo fotografij Katje Bidovec se bodo septembra v Celju začeli dnevi mladinske fotografije, ki jih pripravlja društva fotografov Svit. Prav zanima nas, kaj vse bo postavila na ogled.
Celoten pogovor, v katerem smo govorili tudi o Indiji, kamor se oba rada vračata, lahko poslušate s klikom nad njeno fotografijo, tu pa si lahko ogledate še nekaj njenih fotografij in fotografij modelov iz doline reke Omo.
V prvem delu noči bo gost oddaje Dean Mehmedovič, likovni kritik in kustos ter že 30 let vodja galerije Insula v Izoli. Tako letos praznujejo 30 let delovanja, ki je prineslo nepregledno število razstav primorskih in drugih umetnikov. Nočni program bo vodila Mateja Brežan.
Na vrhuncu planinske sezone se bomo v Nočnem obisku z gostom Boštjanom Gortnarjem, članom Komisije za planinske poti Planinske zveze Slovenije in dolgoletnim vodjo tehnične skupine markacistov, ki skrbi za vzdrževanje zahtevnih in zelo zahtevnih poti v naših gorah, pogovarjali o skrbi za več kot 10 tisoč kilometrov planinskih poti, ki morajo biti za vse, ki se odpravijo nanje, ves čas optimalno varne. Po polnoči boste izvedeli, kakšna naloga je to za 774 registriranih markacistov PZS, kako težavno je urejanje in nastajanje novih poti in tudi, da zavarovana pot še ni zagotovilo za varen povratek v dolino.
Po napornem dnevu se ponoči prileže sproščen pogovor z enim ali več gosti, ki jih voditelj nočnega programa povabi na Nočni obisk. Tako lahko prisluhnete aktualnim pogovorom s športniki, umetniki (pisatelj, slikarji, pesniki, glasbeniki, ...), popotniki, gospodarstveniki, znanstveniki in vsemi drugimi ljudmi, ki imajo kaj povedati. Naši gostje so ljudje različnih poklicev in starosti, ki so pripravljeni svoje bogate izkušnje in zanimive ideje deliti s poslušalci Prvega programa. Osebni in aktualni intervjuji, sproščeni pogovori, ki nas odpeljejo stran od dnevnih tegob in težav, nas zabavajo in nasmejijo ali pa nas spodbudijo k premišljevanju in pogledu vase. Vse to lahko ob začetku noči slišite v Nočnem obisku, ki ga ob četrtkih pripravljajo na Radiu Maribor, ob sobotah pa se z Radiom Koper preselimo še na Primorsko. V noči na torek pa lahko takoj po polnoči slišite ponovitev ene od izstopajočih oddaj minulega tedna, torkova noč je namreč v celoti namenjena reprizam. Elektronska pošta: Nocni.Program@rtvslo.si
Na Nočni obisk prihaja Katarina Braniselj, mlada novinarka, ki brez zadrege pove, da je v otroštvu ob Cerkniškem jezeru pasla krave. Študij in služba sta jo pripeljala v urbano Ljubljano, še vedno pa ji je ljuba narava. Med poletnim dopustom so njeno življenjsko okolje hribi, tekaške in kolesarske poti. Katarino najbolj poznamo kot voditeljico jutranjih poročil na Televiziji Slovenija. Iz njenih novinarskih prispevkov in reportaž pa vejeta angažiranost in zanimanje za zgodbe, ki krojijo življenja ljudi. Katarina Braniselj je pozorna poslušalka in opazovalka, pa tudi živahna, zgovorna in kritična sogovornica. V njeni družbi bomo preživeli noč iz torka na sredo. V studio nočnega programa jo je povabil Iztok Konc.
Ste se kdaj vprašali, kako se počutijo tisti, ki so vsak dan v okviru svoje službe soočeni s poškodovanimi ali celo mrtvimi? Kako vpliva tako delo na človeka in njegovo dojemanje sveta? Kako si pomagati, ko resničnost postane tako težka, da z njo postanejo obremenjeni tudi tisti, ki so družinski člani prvih posredovalcev? Kdo so zaupniki, ljudje, ki skušajo v tovrstnih primerih kar najbolje pomagati? Jure K. Čokl se bo zaupno pogovarjal s poklicno gasilko Suzano Anžur in reševalcem Boštjanom Plahutnikom, zaupnikoma, ki bosta na voljo tudi za vprašanja poslušalcev.
Zadnjo julijsko nedeljo začenjamo v znamenju prostovoljstva. Na nočni obisk namreč prihaja Tjaša Arko, vodja programa prostovoljstvo na Slovenski filantropiji. Poleg celostne podobe prostovoljstva pri nas, s katero se je minuli teden v obliki poročila za leto 2016 seznanila tudi vlada, bo Tjaša predstavila še poletne aktivnosti za prostovoljce, ki potekajo pod okriljem Filantropije, in bližajočo se mednarodno mladinsko izmenjavo na Pokljuki, poimenovano »Skupaj zmoremo«, ki spodbuja neformalno učenje in medkulturno sodelovanje. Pogovoru z voditeljem Juretom Čepinom lahko prisluhnete po polnoči.
a nočni obisk v koprski studio prihaja pesnik, prevajalec, urednik in gledališčnik Gašper Malej, ki je za izstopajoče prevajalske dosežke iz italijanskega jezika prejel nagrado italijanskega ministrstva za kulturo in turizem. Z voditeljico Bredo Biščak bosta predstavila njegov prevajalski opus, nastajajočo pesniško zbirko ter razmisleke o jeziku in kulturi. Vabljeni k poslušanju nekaj minut čez polnoč.
Igralec in plesalec. Gibčen v vseh pogledih. Neposreden, duhovit, tudi oster, kadar je treba. V zadnjem obdobju največkrat viden v predstavah ljubljanskega Mladinskega gledališča in v projektih avtorskega gledališča Betontanc Ltd.. Opazen tudi na televiziji in v filmih. A preredko. Želeli bi si ga več. Četudi vloge, ki jih je odigral, ostanejo v spominu. Ali pa prav zato. O igri, o prostorih imaginarnega in realnega. O umetnosti in življenju. Nočni pogovor s Primožem Bezjakom, ki ga je na obisk povabila Nada Vodušek.
Po napornem dnevu se ponoči prileže sproščen pogovor z enim ali več gosti, ki jih voditelj nočnega programa povabi na Nočni obisk. Tako lahko prisluhnete aktualnim pogovorom s športniki, umetniki (pisatelj, slikarji, pesniki, glasbeniki, ...), popotniki, gospodarstveniki, znanstveniki in vsemi drugimi ljudmi, ki imajo kaj povedati. Naši gostje so ljudje različnih poklicev in starosti, ki so pripravljeni svoje bogate izkušnje in zanimive ideje deliti s poslušalci Prvega programa. Osebni in aktualni intervjuji, sproščeni pogovori, ki nas odpeljejo stran od dnevnih tegob in težav, nas zabavajo in nasmejijo ali pa nas spodbudijo k premišljevanju in pogledu vase. Vse to lahko ob začetku noči slišite v Nočnem obisku, ki ga ob četrtkih pripravljajo na Radiu Maribor, ob sobotah pa se z Radiom Koper preselimo še na Primorsko. V noči na torek pa lahko takoj po polnoči slišite ponovitev ene od izstopajočih oddaj minulega tedna, torkova noč je namreč v celoti namenjena reprizam. Elektronska pošta: Nocni.Program@rtvslo.si
Splošno znan in neresničen je mit, da obiskovanje savn v poletnih mesecih ni zaželeno. Zgodovinska dejstva so drugačna, saj so že za časa turškega cesarstva poznali številne kopeli, ki so obiskovalcem omogočale sproščanje v toplem in vlažnem zraku. Gosta voditeljice Tadeje Bizilj bosta mojstra savne – gospodarja vetra Robi Javornik in Leon Štrok. Oba sta snovalca vsebinskega in izvedbenega dela programov v savnah v Termah Olimia. Svoje delo s pravo zbirko eteričnih olj, tematike programa in prefinjenim vrtinčenjem v savni opravljata s strastjo in polno angažiranostjo, kar pa pri tako visokih temperaturah ni vedno najbolj preprosto. Kaj vse vključuje delo mojstra v savni, kako se med seboj razlikujejo tehnike vrtinčenja zraka in kako potekajo tekmovanja mojstrov v savni, pa tudi o tem, za koga je savna sploh primerna, kakšne so njene koristi in kakšna so pravila v savnah. Več boste izvedeli na začetku sredine noči.
Zbirateljstvo zahteva veliko mero potrpežljivosti, znanja in iznajdljivosti. Tega se zelo dobro zaveda Simon Golobič, ki že od srednješolskih let zbira plošče narodno-zabavne glasbe. Nekatere od njih je iskal po več let; tisto, ki mu največ pomeni, pa kar 10 let. Zbira tudi druge predmete, povezane z narodno-zabavno glasbo, in želi si odpreti muzej slovenske narodno-zabavne glasbe. Kot pravi, posluha za to pri pristojnih, kljub temu da so slovenski glasbeniki znani po vsem svetu, ni bilo. O vseh teh temah pa tudi o kakovosti današnje narodno-zabavne glasbe bomo govorili v prvih urah novega tedna. Simona Golobiča je na nočni obisk povabila Andreja Gradišar.
Pisanje bloga oziroma spletnega dnevnika je vedno bolj priljubljeno tudi v Sloveniji, kjer svoje zapise in misli na spletu objavlja več kot 500 blogerjev. Poleg kulinaričnih in modnih blogov so vedno bolj priljubljeni tudi mami blogi – blogi, ki jih pišejo mame in zajemajo teme, kot so vzgoja otrok, kulinarika, potovanja, rekreacija, partnerstvo in družinski odnosi. Svoje izkušnje na spletu delijo mame in ustvarjalke blogov, združene pod imenom Mamiblogerke. Dve izmed njih, Sabina Čarman – ki ustvarja videoposnetke Mami na vrtu, in Maja Murič, ki piše blog Misija: mamica, prihajata na nočni obisk v nedeljo, 23. julija.
Na stiku Krasa in Brkinov so Kačiče, dom Belajevih, pri katerih imajo zeliščno-etnološko domačijo z oglednim vrtom. Zanjo skrbi Andrejka Cerkvenik, sicer diplomirana sociologinja, ki je pisarno zamenjala za terensko raziskovanje narave. Promotorka kraških zelišč, zlasti šetraja, in interpretatorka kulturne dediščine pride na nočni obisk k voditeljici Barbari Čepirlo. Tema pogovora bodo divje zdravilne rožice, butični živi vrt in inovativen doživljajski turizem.
Ko je izzvenel zadnji glas, je najprej nastopil trenutek tišine. In se že hip zatem zlil z glasnim navdušenjem publike. Dviganje glasu, zadnji glasbeni projekt Draga Ivanuše je osupnil, očaral, zabaval, orosil oči. Štirje umetniki – poleg Ivanuše še Tomaž Grom, Anja Novak in Lola Mlačnik so pred nami raziskovali muziko, glas in telo kot instrumente našega notranjega glasu. Kdo je ta zvesti sogovornik, ki ga včasih ne znamo ali nočemo slišati – ne v svoji samosti, ne v dialogu s soljudmi? S skladateljem in glasbenikom Dragom Ivanušo se bo po polnoči pogovarjala Nada Vodušek.
V goste prihaja Mladen Delin, pianist, vokalist, aranžer in umetniški direktor festivala Arsana, ki se začenja ta konec tedna na Ptuju. O vsebini in protagonistih letošnjega festivala, pa tudi o pravkar končanem vokalnem in džezovskem kampu s slovito skupino New York voices, bo spregovoril po polnoči. Mladen Delin bo gost Teodorja Bostiča.
Kako premagamo tremo, kako obdržimo pozornost občinstva ali kako sestavimo dober govor, so izzivi s katerimi se v današnjem svetu sooči marsikdo. Če ste med njimi, vam bodo morda pomagali nasveti članov kluba Toastmasters Ljubljana, ki prihajajo na nocojšnji Nočni obisk. V njem so zbrani tisti, ki si želijo premagali strah pred javnim nastopanjem. Srečujejo se enkrat na teden in predstavijo vnaprej pripravljene govore, se preizkušajo v improviziranem govoru in trenirajo veščine javnega nastopanja, komunikacije in vodenja. V začetku sredine noči se bodo Lei Ogrin v studiu pridružili predsednica kluba Toastmasters Ljubljana mag. Brigita Tomas in dva člana kluba, ki bosta osvojene veščine javnega nastopanja preizkusila tudi v radijskem etru.
a nočni obisk prihaja mlada in ambiciozna filmska režiserka Katarina Morano, ki se upira umetnim predpisom popularne kulture in v človeku išče avtentičnost. Umetniške veščine in oko uri že od zgodnjih let, še preden se je vpisala na AGRFT. Z igranim študentskim prvencem Kam? se je uvrstila med deset nominirancev za študentskega oskarja, njen magistrski projekt Ljubljana–München 15:27 pa ji je prinesel udeležbo na filmskem festivalu v Karlovih Varih, kjer je bil prikazan v sklopu platforme Future Frames, ki je pomembna za odkrivanje novih evropskih režiserjev. O svojem filmskem ustvarjanju se bo s Katarino Morano pogovarjala novinarka Tadeja Bizilj.
V dišeči poletni noči vas s kakšno dobro šalo in vsem, kar se vam je zadnji mesec zgodilo zanimivega, pričakuje voditeljica Mojca. Ob zanimivih pogovorih in v dobri družbi bo noč minila, kot bi mignil.
Dober pilot je star pilot, je eno nepisanih pravil letenja. Novogoričan Matija Kodrič ga potrjuje, saj je tihemu športu višin, kot pravijo jadralnemu letenju, zvest že pol stoletja. Mlajšim letalcem je sredi prejšnjega desetletja postavil izziv s še vedno veljavnim slovenskim višinskim rekordom, ko je nad Postojno poletel 7000 metrov visoko. Kot učitelj letenja je v skrivnosti pilotiranja popeljal mnoge tečajnike, pred leti je bil eden izmed njih tudi gostitelj nočnega programa Sandi Škvarč, zato bo v klepetu z Matijo Kodričem tudi kakšen droben osebni utrinek.
Po končani sezoni v balvanskem plezanju po izjemno uspešnih nastopih na nočni obisk prihaja Katja Kadič. Letos je naša gostja v svoji formi naredila ogromen preskok in se redno uvrščala v finala tekmovanj, na katerih je nastopila. Z njo bomo govorili o tem, kako športnik doseže ta preskok, kakšna je pri tem vloga trenerja, dotaknili pa se bomo tudi pričakovanj pred evropskim prvenstvom v balvanskem plezanju, ki bo avgusta potekalo v Muenchnu. Ker je plezanje nedavno postalo tudi olimpijski šport, bomo s Katjo Kadič govorili tudi o olimpijskih sanjah in o tem, kaj za plezalce pomeni, da se bodo morali tam pomeriti v vseh treh disciplinah športnega plezanja, kar bo marsikateremu omejilo možnosti za osvojitev kolajne.
Neveljaven email naslov