Predlogi
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Ni najdenih zadetkov.
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Rezultati iskanja
Z bo nami delila svoj pogled na svet, pogled skozi objektiv na različne kulture, ki jih spoznava na potovanjih po vsem svetu. Najraje raziskuje vzhodne dežele in ima kot ženska dostop tudi do v islamu zakritih svetov. Kaj je odkrila in razkrila s fotografijami, kakšne podobe še nosi s sabo? Prisluhnite pogovoru!
V nočnem programu smo se skupaj s 24-letno fotografinjo Katjo Bidovec, v spremstvu Arneja Hodaliča, odpravili na potovanje; iz Evrope do Indije preko Irana, Jemna in Turčije do Kenije in Etiopije, kjer sta fotografirala izginjajoča ljudstva ob reki Omo. Zadnja štiri leta so bila za našo gostjo začetek zanimivega potovanja, na katerem odkriva zanimive, pogosto skrite in zakrite svetove. Kakšen je njen subjektiven pogled skozi objektiv na svet, ki nas obkroža? Zakaj jo vznemirja islamski in hindujski svet? Kaj so ji razkrile ženske v Jemnu in Iranu in kakšna je njihova vloga v Indiji? Katja Bidovec, ki je tik pred koncem magistrskega študija komunikologije na Fakulteti za družbene vede, je, kot pravi, obsedena s fotografijo. Je njena ljubezen in življenje. In kakšno je to življenje? Vsekakor zelo zanimivo.
Za Katjo Bidovec sem prvič slišala prav na predstavitvi najnovejšega priročnika fotografije Arneja Hodaliča, ko je dal priložnost trem svojim zelo obetavnim učencem in med njimi je bila tudi Katja Bidovec. Njene takrat predstavljene fotografije so me očarale in prepričana sem, da bodo tudi vas, če si jih boste ogledali ob koncu tega zapisa. Po, sicer laični oceni, so res vrhunske. Je torej učenka že presegla mentorja? Arne Hodalič, njen mentor in vzornik je jasen:
“Ja, se bojim, da ja. To je vedno problem za mentorja in na nek način res tudi pohvala. Toda v nekem normalnem, razvitem svetu so stvari urejene drugače. Ko dosežeš določeno znanje in seveda starost, ga predaš naprej. In v tem uživaš. Tudi jaz uživam, toda pri nas je drugače. Predajamo znanje, ob tem pa smo postavljeni na trg z istimi mladimi ljudmi, z več energije in svežimi idejami. In na tem trgu moramo vsi preživeti. Tako s svojimi učenci tekmujemo za preživetje.”
Tako pojasnjuje Arne Hodalič, sicer urednik fotografije pri National Geographic Slovenija, redni predavatelj na Visoki šoli za storitve in predavatelj na Fakulteti za družbene vede. Ob tem priznava, da je užitek delati z učenci, ki imajo veselje do dela, čeprav takšnih ni prav veliko. Drugače je pa prava nočna mora, dodaja, kajti za dobrega fotografa je nujno predvsem delo, veliko bolj kot naraven talent.
Fotografija je postala ljubezen in življenje
Katja Bidovec ima očitno veliko volje do dela in nadarjenost. V 2. letniku študija komunikologije je pri izbirnem predmetu fotografije odkrila svojo veliko ljubezen, ki je postala obsedenost. Fotografijo.
“Pred tem se nisem znala soočiti se z njo. Ko pa ti nekdo predstavi določene kriterije in ko prideš do točke in vidiš, da so vse fotografije, ki si jih posnel doslej, zelo slabe, je to točka preloma. Ali »padeš noter«, ali pa spoznaš, da to ni zate, saj zahteva kar nekaj časa.”
Katja Bidovec je imela od takrat že kar nekaj razstav, tudi v galeriji matične Fakultete za družbene vede, kjer zdaj pripravlja magisterij. Seveda bo povezan s fotografijo, tako kot je bila diplomska naloga, v kateri se je ukvarjala s percepcijo vojne fotografije pri slovenskih vojnih fotografih in raziskovala dokumentarno in reportažno fotografijo.
Od ulične do portretne fotografije
»Na bregovih ulic« je bil naslov njene razstave v Šenčurju leta 2012, kjer je predstavila svoje ulične fotografije. Gre za še eno njeno obsesijo. Uživa, ko na ulicah različnih mest po svetu išče grafično zanimivo motiviko, ko se ljudje sprehodijo v ravno v tistem pravem trenutku, ki ga ujame njeno fotografsko oko.
Jeseni 2012 se je skupaj s šestimi študenti medicine odpravila v Kenijo in z njimi preživela mesec dni, v kraju, kjer so imeli kliniko že 6 let, tako da so bili prebivalci vajeni zdravstvene oskrbe. Imela je izjemo priložnost, da jih je lahko opazovala v sami ambulanti in bila pretresena zaradi velika števila ljudi, okuženih z virusom HIV in obolelih za malarijo. Ta je tam običajna, tako ko je pri nas gripa, pravi:
“Videla sem dojenčke, stare nekaj mesecev, ki so jih že drugič, tretjič pripeljali zaradi malarije, pa bi to lahko zelo enostavno preprečili z mrežo proti komarjem. Malarija je tam res velik problem in čeprav država ob rojstvu vsakega otroka družini podari mrežo, je mame ne obesijo. To me je bolelo. Meni bi mama dala dve mreži in sama spala zunaj. Tam pa je to ravno obratno.”
Po vrnitvi iz Kenije je fotografije, ki jih je posnela, razstavila v mali galeriji UKC Ljubljana.
Moški in ženski pogled
Katja Bidovec je prepričana, da je življenje skozi objektiv ženske drugačno, kot ga lahko vidi moški. Prav to je očitno v islamskem in hindujskem svetu, ki ga jo še posebej vznemirja. V šali tako pojasni:
“Privlačijo me zakriti ženski svetovi, tudi zato, da jezim Arneja, ker tja ne more.”
Tako je obiskala Iran, Jemen, večkrat tudi Turčijo in seveda Indijo. Svet, ki ga vidiš na ulicah v Jemnu, kjer so ženske v celoti zakrite, tako da se vidijo zgolj oči in še te so včasih zastrte z mrežico, je povsem drugačen, pravi:
“Ko pa te spustijo zraven, kar z veseljem naredijo, ker niso vajene obiskov in jim je vsaka tujka nekaj novega in zanimivega, se odpre druge svet.”
Življenje je drugačno kot naše. In kot mnogokrat, obstajata tudi tu dve plati. Ženske imajo precej manj pravic kot na zahodu. O družbeno socialnih temah naj ne bi razpravljale, ali sploh imele mnenje, ugotavlja Katja Bidovec. Prikrajšane so za izobrazbo, zapostavljene, v zelo velikih težavah se znajdejo, če jih zapusti mož, ali postanejo vdove. Po drugi strani, pa to na nek način tudi izkoriščajo, saj se lahko izognejo različnim opravilom in delo naložijo moškemu spolu, tudi svojim sinovom, starim nekaj let.
Etiopija – fotomodeli iz doline reke Omo
Januarja sta se Katja in Arne odpravila oziroma vrnila na jugozahod Etiopije, ob reko Omo, da bi fotografirala tam živeča ljudstva, ki jim v kratkem grozi izumrtje. S seboj sta odnesla pravi fotografski studio, z lučmi in velikim črnim šotorom.
“Ko si prvič tam, težko doumeš, da ni fotografije brez plačila. Gre sicer za nekaj centov, toda brez njih posnetka ni. Rekla sva, prav, pojdiva še korak naprej in naredila iz njih fotomodele.”
Tako pojasnjuje Arne Hodalič enega od razlogov za odpravo. Drugi razlog pa je seveda etnološke narave. Tako kot je Edward Curtis konec 19. in v začetku 20. stoletja fotografiral ameriške Indijance in je danes to še edino, kar je ostalo za njimi, sta skušala tudi onadva ohraniti njihove podobe, pravi:
“Življenje gre zelo hitro naprej, zgodovina se spreminja in to. Danes se nam zdi normalno, da gremo tja in si pogledamo. Čez 10, 20 let tega zagotovo ne bo več. Gre za majhne skupine ljudi, ki jih čez nekaj let ne bo več. Gradijo jim jez, primanjkuje jim vode, jemljejo jim zemljo za plantaže bombaža, ki še dodatno povzročajo sušo,.. In ko jih ne bo več, se bomo vprašali, kakšni so pa sploh bili?”
Naloge so bile na odpravi porazdeljene. Arne Hodalič, ki je mojster svetlobe in luči je fotografiral, Katja Bidovec pa je iskala in izbrala fotomodele, kar sploh ni bilo enostavno. Zbrala se je namreč vsa vas, saj so bili pravo čudo, pravi Katja, toda vseh ne moreš fotografirati. Bil je pravi kaos. Tako je izbirala po občutku, tiste, ki so se ji zdeli najbolj fotogenični, najbolj zanimivi. Njena naloga je tudi postprodukcija, obdelava fotografij. Toda pravo delo se šele začenja. Sledi iskanje medijev, ki bi objavili zgodbo o fotomodelih iz doline reke Omo. Uredniki na National Geographicu v ZDA so bili nad fotografijami navdušeni, pravi Arne, toda ker so imel pred kratkim že objavili reportažo o teh ljudstvih, njihova politika vnovične objave ne dovoljuje. Bodo pa fotografije, nekaj si jih lahko ogledate tudi na naši spletni strani, objavljene na enem najprestižnejših fotografskih blogov na svetu, več zgodb o samem projektu, potovanju in snemanju ter seveda tudi fotografij najdete na arnehodalic.com.
Z veliko razstavo fotografij Katje Bidovec se bodo septembra v Celju začeli dnevi mladinske fotografije, ki jih pripravlja društva fotografov Svit. Prav zanima nas, kaj vse bo postavila na ogled.
Celoten pogovor, v katerem smo govorili tudi o Indiji, kamor se oba rada vračata, lahko poslušate s klikom nad njeno fotografijo, tu pa si lahko ogledate še nekaj njenih fotografij in fotografij modelov iz doline reke Omo.
5420 epizod
Po napornem dnevu se ponoči prileže sproščen pogovor z enim ali več gosti, ki jih voditelj nočnega programa povabi na Nočni obisk. Tako lahko prisluhnete aktualnim pogovorom s športniki, umetniki (pisatelj, slikarji, pesniki, glasbeniki, ...), popotniki, gospodarstveniki, znanstveniki in vsemi drugimi ljudmi, ki imajo kaj povedati. Naši gostje so ljudje različnih poklicev in starosti, ki so pripravljeni svoje bogate izkušnje in zanimive ideje deliti s poslušalci Prvega programa. Osebni in aktualni intervjuji, sproščeni pogovori, ki nas odpeljejo stran od dnevnih tegob in težav, nas zabavajo in nasmejijo ali pa nas spodbudijo k premišljevanju in pogledu vase. Vse to lahko ob začetku noči slišite v Nočnem obisku, ki ga ob četrtkih pripravljajo na Radiu Maribor, ob sobotah pa se z Radiom Koper preselimo še na Primorsko. V noči na torek pa lahko takoj po polnoči slišite ponovitev ene od izstopajočih oddaj minulega tedna, torkova noč je namreč v celoti namenjena reprizam. Elektronska pošta: Nocni.Program@rtvslo.si
Z bo nami delila svoj pogled na svet, pogled skozi objektiv na različne kulture, ki jih spoznava na potovanjih po vsem svetu. Najraje raziskuje vzhodne dežele in ima kot ženska dostop tudi do v islamu zakritih svetov. Kaj je odkrila in razkrila s fotografijami, kakšne podobe še nosi s sabo? Prisluhnite pogovoru!
V nočnem programu smo se skupaj s 24-letno fotografinjo Katjo Bidovec, v spremstvu Arneja Hodaliča, odpravili na potovanje; iz Evrope do Indije preko Irana, Jemna in Turčije do Kenije in Etiopije, kjer sta fotografirala izginjajoča ljudstva ob reki Omo. Zadnja štiri leta so bila za našo gostjo začetek zanimivega potovanja, na katerem odkriva zanimive, pogosto skrite in zakrite svetove. Kakšen je njen subjektiven pogled skozi objektiv na svet, ki nas obkroža? Zakaj jo vznemirja islamski in hindujski svet? Kaj so ji razkrile ženske v Jemnu in Iranu in kakšna je njihova vloga v Indiji? Katja Bidovec, ki je tik pred koncem magistrskega študija komunikologije na Fakulteti za družbene vede, je, kot pravi, obsedena s fotografijo. Je njena ljubezen in življenje. In kakšno je to življenje? Vsekakor zelo zanimivo.
Za Katjo Bidovec sem prvič slišala prav na predstavitvi najnovejšega priročnika fotografije Arneja Hodaliča, ko je dal priložnost trem svojim zelo obetavnim učencem in med njimi je bila tudi Katja Bidovec. Njene takrat predstavljene fotografije so me očarale in prepričana sem, da bodo tudi vas, če si jih boste ogledali ob koncu tega zapisa. Po, sicer laični oceni, so res vrhunske. Je torej učenka že presegla mentorja? Arne Hodalič, njen mentor in vzornik je jasen:
“Ja, se bojim, da ja. To je vedno problem za mentorja in na nek način res tudi pohvala. Toda v nekem normalnem, razvitem svetu so stvari urejene drugače. Ko dosežeš določeno znanje in seveda starost, ga predaš naprej. In v tem uživaš. Tudi jaz uživam, toda pri nas je drugače. Predajamo znanje, ob tem pa smo postavljeni na trg z istimi mladimi ljudmi, z več energije in svežimi idejami. In na tem trgu moramo vsi preživeti. Tako s svojimi učenci tekmujemo za preživetje.”
Tako pojasnjuje Arne Hodalič, sicer urednik fotografije pri National Geographic Slovenija, redni predavatelj na Visoki šoli za storitve in predavatelj na Fakulteti za družbene vede. Ob tem priznava, da je užitek delati z učenci, ki imajo veselje do dela, čeprav takšnih ni prav veliko. Drugače je pa prava nočna mora, dodaja, kajti za dobrega fotografa je nujno predvsem delo, veliko bolj kot naraven talent.
Fotografija je postala ljubezen in življenje
Katja Bidovec ima očitno veliko volje do dela in nadarjenost. V 2. letniku študija komunikologije je pri izbirnem predmetu fotografije odkrila svojo veliko ljubezen, ki je postala obsedenost. Fotografijo.
“Pred tem se nisem znala soočiti se z njo. Ko pa ti nekdo predstavi določene kriterije in ko prideš do točke in vidiš, da so vse fotografije, ki si jih posnel doslej, zelo slabe, je to točka preloma. Ali »padeš noter«, ali pa spoznaš, da to ni zate, saj zahteva kar nekaj časa.”
Katja Bidovec je imela od takrat že kar nekaj razstav, tudi v galeriji matične Fakultete za družbene vede, kjer zdaj pripravlja magisterij. Seveda bo povezan s fotografijo, tako kot je bila diplomska naloga, v kateri se je ukvarjala s percepcijo vojne fotografije pri slovenskih vojnih fotografih in raziskovala dokumentarno in reportažno fotografijo.
Od ulične do portretne fotografije
»Na bregovih ulic« je bil naslov njene razstave v Šenčurju leta 2012, kjer je predstavila svoje ulične fotografije. Gre za še eno njeno obsesijo. Uživa, ko na ulicah različnih mest po svetu išče grafično zanimivo motiviko, ko se ljudje sprehodijo v ravno v tistem pravem trenutku, ki ga ujame njeno fotografsko oko.
Jeseni 2012 se je skupaj s šestimi študenti medicine odpravila v Kenijo in z njimi preživela mesec dni, v kraju, kjer so imeli kliniko že 6 let, tako da so bili prebivalci vajeni zdravstvene oskrbe. Imela je izjemo priložnost, da jih je lahko opazovala v sami ambulanti in bila pretresena zaradi velika števila ljudi, okuženih z virusom HIV in obolelih za malarijo. Ta je tam običajna, tako ko je pri nas gripa, pravi:
“Videla sem dojenčke, stare nekaj mesecev, ki so jih že drugič, tretjič pripeljali zaradi malarije, pa bi to lahko zelo enostavno preprečili z mrežo proti komarjem. Malarija je tam res velik problem in čeprav država ob rojstvu vsakega otroka družini podari mrežo, je mame ne obesijo. To me je bolelo. Meni bi mama dala dve mreži in sama spala zunaj. Tam pa je to ravno obratno.”
Po vrnitvi iz Kenije je fotografije, ki jih je posnela, razstavila v mali galeriji UKC Ljubljana.
Moški in ženski pogled
Katja Bidovec je prepričana, da je življenje skozi objektiv ženske drugačno, kot ga lahko vidi moški. Prav to je očitno v islamskem in hindujskem svetu, ki ga jo še posebej vznemirja. V šali tako pojasni:
“Privlačijo me zakriti ženski svetovi, tudi zato, da jezim Arneja, ker tja ne more.”
Tako je obiskala Iran, Jemen, večkrat tudi Turčijo in seveda Indijo. Svet, ki ga vidiš na ulicah v Jemnu, kjer so ženske v celoti zakrite, tako da se vidijo zgolj oči in še te so včasih zastrte z mrežico, je povsem drugačen, pravi:
“Ko pa te spustijo zraven, kar z veseljem naredijo, ker niso vajene obiskov in jim je vsaka tujka nekaj novega in zanimivega, se odpre druge svet.”
Življenje je drugačno kot naše. In kot mnogokrat, obstajata tudi tu dve plati. Ženske imajo precej manj pravic kot na zahodu. O družbeno socialnih temah naj ne bi razpravljale, ali sploh imele mnenje, ugotavlja Katja Bidovec. Prikrajšane so za izobrazbo, zapostavljene, v zelo velikih težavah se znajdejo, če jih zapusti mož, ali postanejo vdove. Po drugi strani, pa to na nek način tudi izkoriščajo, saj se lahko izognejo različnim opravilom in delo naložijo moškemu spolu, tudi svojim sinovom, starim nekaj let.
Etiopija – fotomodeli iz doline reke Omo
Januarja sta se Katja in Arne odpravila oziroma vrnila na jugozahod Etiopije, ob reko Omo, da bi fotografirala tam živeča ljudstva, ki jim v kratkem grozi izumrtje. S seboj sta odnesla pravi fotografski studio, z lučmi in velikim črnim šotorom.
“Ko si prvič tam, težko doumeš, da ni fotografije brez plačila. Gre sicer za nekaj centov, toda brez njih posnetka ni. Rekla sva, prav, pojdiva še korak naprej in naredila iz njih fotomodele.”
Tako pojasnjuje Arne Hodalič enega od razlogov za odpravo. Drugi razlog pa je seveda etnološke narave. Tako kot je Edward Curtis konec 19. in v začetku 20. stoletja fotografiral ameriške Indijance in je danes to še edino, kar je ostalo za njimi, sta skušala tudi onadva ohraniti njihove podobe, pravi:
“Življenje gre zelo hitro naprej, zgodovina se spreminja in to. Danes se nam zdi normalno, da gremo tja in si pogledamo. Čez 10, 20 let tega zagotovo ne bo več. Gre za majhne skupine ljudi, ki jih čez nekaj let ne bo več. Gradijo jim jez, primanjkuje jim vode, jemljejo jim zemljo za plantaže bombaža, ki še dodatno povzročajo sušo,.. In ko jih ne bo več, se bomo vprašali, kakšni so pa sploh bili?”
Naloge so bile na odpravi porazdeljene. Arne Hodalič, ki je mojster svetlobe in luči je fotografiral, Katja Bidovec pa je iskala in izbrala fotomodele, kar sploh ni bilo enostavno. Zbrala se je namreč vsa vas, saj so bili pravo čudo, pravi Katja, toda vseh ne moreš fotografirati. Bil je pravi kaos. Tako je izbirala po občutku, tiste, ki so se ji zdeli najbolj fotogenični, najbolj zanimivi. Njena naloga je tudi postprodukcija, obdelava fotografij. Toda pravo delo se šele začenja. Sledi iskanje medijev, ki bi objavili zgodbo o fotomodelih iz doline reke Omo. Uredniki na National Geographicu v ZDA so bili nad fotografijami navdušeni, pravi Arne, toda ker so imel pred kratkim že objavili reportažo o teh ljudstvih, njihova politika vnovične objave ne dovoljuje. Bodo pa fotografije, nekaj si jih lahko ogledate tudi na naši spletni strani, objavljene na enem najprestižnejših fotografskih blogov na svetu, več zgodb o samem projektu, potovanju in snemanju ter seveda tudi fotografij najdete na arnehodalic.com.
Z veliko razstavo fotografij Katje Bidovec se bodo septembra v Celju začeli dnevi mladinske fotografije, ki jih pripravlja društva fotografov Svit. Prav zanima nas, kaj vse bo postavila na ogled.
Celoten pogovor, v katerem smo govorili tudi o Indiji, kamor se oba rada vračata, lahko poslušate s klikom nad njeno fotografijo, tu pa si lahko ogledate še nekaj njenih fotografij in fotografij modelov iz doline reke Omo.
Gostja nočnega obiska bo slovenistka in italijanistka Jasna Čebron. Južnoprimorski ljubitelji književnosti jo poznajo kot voditeljico pogovorov o branju, ki posebno skrb posveča pretoku, stikom in prepletanju književnosti v večkulturni Istri. O pomenu njenega delovanja na področju poučevanja slovenskega jezika in književnosti ter spodbujanja branja in poznavanja pisane besede priča tudi dejstvo, da je letos postala častna članica Slavističnega društva Slovenije. Z njo se bo pogovarjala Breda Biščak.
Njegov prvi film pripoveduje o filmu. O montaži, o zvoku. O prijateljstvu. O manipulaciji. Dragocen dokument generacije mladih iz osemdesetih letih prejšnjega stoletja je bil po desetletjih znova na ogled na pravkar končanem Liffu, na katerem je bil prikazan tudi Damjanov zadnji film. Od Usodnega telefona do Nočnega življenja so se odvrtela tri desetletja in veliko filmskih rol. Veliko je tem za nočni pogovor – filmskih in tistih, ki to še niso, pa bi lahko postale. Ali pa tudi ne. Režiser in scenarist Damjan Kozole bo nočni gost Nade Vodušek.
Gostili bomo arheologinjo in muzejsko svetovalko, dolgoletno direktorico Pokrajinskega muzeja Celje ter Valvasorjevo nagrajenko 2015 Darjo Pirkmajer. Velik del svojega dela je posvetila arheološkemu najdišč Rifnik pri Šentjurju, ki ga je v celoti restavrirala. Zelo odmevna so bila njena odkritja in kasneje razstava o dediščini Keltov na Slovenskem. V pogovoru s Teodorjem Bostičem nas bo vodila po arheoloških izkopavanjih in pripovedovala zanimive zgodbe o svojem bogatem strokovnem delu.
Program Work Experience CCUSA v Sloveniji deluje od leta 2000. Študentom omogoča spoznavanje Združenih držav Amerike (ZDA) na nekoliko drugačen način – z delom. Vsako leto prek tega programa v ZDA odide več kot 100 slovenskih študentov, na svetovni ravni pa se za poletno delo v ZDA vsako leto odloči okoli 14 tisoč študentov. Ta program in program Camp Counselors so nam podrobneje predstavili Anica Vodnik, Klement Perko in Gašper Štih iz Študentske potovalne agencije (STA).
Energična, nasmejana in nalezljivo optimistična. Takšen je naš prvi vtis o Sanji Pavlin Zakovšek, ki jo boste v noči z nedelje na ponedeljek lahko spoznali tudi vi. Gospa Sanja je delovna terapevtka in močan člen projekta A-Qu-A, ki v Ljubljani nudi pomoč na domu. Veliko starejših, bolnikov in invalidov si namreč želi, da bi čim dlje ohranili samostojnost in živeli v domačem okolju. Kako jim pri tem pomaga Sanja Pavlin Zakovšek; kakšen je njen delovni dan; s katerimi izzivi se srečuje; pa tudi kdo in kaj jo razveseljuje v prostem času, bo nocoj po polnoči razkrila v pogovoru z Iztokom Kôncem.
Svetovalka za dojenje je mati, ki ima izkušnjo z dojenjem in pomaga drugi materi pri vprašanjih in težavah v zvezi z dojenjem. To delo prostovoljno opravlja tudi novinarka in urednica, magistrica ekonomskih znanosti, doktorska študentka in raziskovalka antropoloških vzorcev prehranjevanja otrok, članica mednarodne zveze za dojenje La Leche League International in mati štirih otrok, Mojca Vozel. Na podlagi njene poglobljene svetovalne prakse ter povezovanja s slovenskimi starši, je nastal priročnik Želim dojiti, kjer je zbrala 100 najpogostejših vprašanj in odgovorov o dojenju. Mojca Vozelj bo gostja Enise Brizani po polnoči.
Gostja tokratnega nočnega programa bo Zarja Kambič, mlada novinarka, ki pa se je pred tremi leti odločila združiti veselje do poročanja in potovanj. Z enosmerno letalsko karto se je sama odpravila na drugi konec sveta. Ni vedela kam jo bo ta pot pripeljala in koliko časa bo minilo, preden bo spet videla družino in prijatelje. Že takrat pa ji je bilo jasno, da Nova Zelandija skoraj zagotovo ne bo njena zadnja postaja. Hodila je po ledenikih, vulkanih, fjordih, skakala je iz letal, v naravi se je učila preživetja, preplezala številne gore, v naravnem okolju opazovala pingvine, tjulne, ptice, se potapljala in plavala z delfini in kiti, se družila in delala kot prostovoljka z različnimi ljudstvi v različnih državah Oceanije, delala intervjuje ter s kamero in fotoaparatom beležila zanimive zgodbe. V Sloveniji bo le še do konca leta. Nato se odpravlja naprej. Najprej v JV Azijo in potem, kdo ve vse še kam. K poslušanju nočnega programa vas tokrat vabi Mateja Brežan.
Popotnica, pisateljica, nutricionistka in še kaj - vse to je Maja Novak - Mayita, ki dela na prestižnih zasebnih jahtah in skrbi za dobro počutje petičnih gostov z vsega sveta. Tudi kraljeve družine in Mc Hammerja. Kako jo je pot zanesla v tujino in zakaj je, kot pravi sama, 70% srečna, je v nočnem pogovoru zaupala voditelju Juretu K. Čoklu.
O Romih v Sloveniji vemo veliko, a še vedno premalo. Tudi o romskih naseljih. Romska naselja v Sloveniji soustvarjajo slovensko kulturno krajino, a hkrati v nekaterih okoljih predstavljajo specifičen prostorski in socialni izziv. Z izzivi, kako izboljšati razmere v romskih naseljih, se soočajo tudi pri Uradi vlade RS za narodnosti v sklopu projekta Krepitev nacionalnega posvetovalnega procesa v Sloveniji z vzpostavitvijo Nacionalne platforme za Rome, ki ga podpira Evropska unija. Več o tem se bo Sandi Horvat po polnoči pogovarjal z višjo svetovalko na Uradu vlade RS za narodnosti, Majo Mamlič.
Rada ima naravo – še posebno morje, rada ima živali – še posebno pse in rada ima umetnost – še posebno gledališko. In predvsem glasbo. A naj bo Zorica, Ingrid ali Liza, asistentka režije, pevka ali igralka - Alenka Kozolc Gregurić je vedno nasmejana in tako polna pozitivne energije, da bi jo lahko prodajala. Deležni je boste v nocojšnjem nočnem programu, ko bo voditeljici Lucij Grm morda razkrila še kakšno skrivnost.
Nočni gost Marko Berkopec se je odločil za študij dentalne medicine iz gole radovednosti. Spoznal je, da pri tem pridejo prav njegove ročne, kiparske sposobnosti in natančnost. Danes je zobozdravnik, ki izredno rad opravlja svoj poklic, sebi in drugim pa brez zadržkov prizna, da v stroki ne ve in ne zna vsega in se zato z veseljem še vedno vsak dan uči. Razveseljuje in osrečuje ga nasmeh drugih, še posebno takrat, ko ga pomaga soustvariti sam. Marka Berkopca, dr. dent. med. je na nočni obisk povabila voditeljica Tadeja Bizilj.
Če boste konec tedna pogledali v nebo, boste opazili, da je Luna videti večja kot po navadi. Superluna, ki je svetlejša kot običajna polna luna, je edinstven nebesni pojav. Polna luna se takrat najbolj približa Zemlji, tokratna pa ne bo le največja v tem letu, ampak v 21. stoletju. Podrobnosti o tem pojavu nam bo zaupal ljubiteljski meteorolog in astronom dr. Jure Atanackov. Pri meteorologiji ga zanima predvsem lov na nevihte. O tem, kako je sodeloval tudi pri opazovanjih izjemnih dogodkov, kot je bil meteorski dež Leonidov leta 2001, se bo z gostom nekaj minut po polnoči pogovarjal Marko Rozman.
Doris Orel je bila kar 17 let ravnateljica Osnovne šole Dutovlje. Na prvi letošnji šolski dan je stopila na novo pot – pot upokojenke. Pravi, da se je nanjo dobro pripravila in da ji po več kot 40 letih ni bilo težko ostati doma. Tik pred upokojitvijo je za svoje delo prejela nagrado občine Sežana, za katero pravi, da je bila kot češnja na torti. Kako se je privadila na novi življenjski ritem, kaj počne, kakšne izzive je kot ravnateljica pustila svojemu nasledniku in kako je krmarila v odnosih z učitelji, starši in učenci, jo bo med drugim vprašala tokratna voditeljica nočnega programa, Janja Novoselc.
Konec preteklega meseca smo s posebno oddajo Studio ob sedemnajstih zabeležili dan radia. Radio, ki ga poslušate, izhaja iz bogate tradicije, ki se začenja z 28. oktobrom leta 1928. Takrat je namreč Radio Ljubljana začel z rednim oddajanjem. Kaj počnemo na 1. programu? Kakšne oddaje pripravljamo in kako poteka naše delo, boste slišali po polnoči. Po eni uri pa vas bomo prosili za vaša mnenja o programu.
Na obisk v nočni program prihaja Luz Soto Bravo, Perujka, ki živi svoje sanje. Z možem in sinom, jih namreč uresničuje v Kunovi v Slovenskih goricah. Ustvarila sta prav posebno domovanje – Center Pachamama, ekološko kmetijo, harmoničnega bivanja, neskončne ustvarjalnosti in miru. Prisluhnite zanimivi zgodbi nekaj minut po polnoči. V nadaljevanju noči pa se lahko pridružite popotovanju vokalne zasedbe La Vita, ki jo sestavlja 27 medicinskih sester, članic Društva medicinskih sester, babic in zdravstvenih tehnikov Maribor. Vabljeni k poslušanju. Vaša nočna voditeljica bo Jasmina Bauman.
Po napornem dnevu se ponoči prileže sproščen pogovor z enim ali več gosti, ki jih voditelj nočnega programa povabi na Nočni obisk. Tako lahko prisluhnete aktualnim pogovorom s športniki, umetniki (pisatelj, slikarji, pesniki, glasbeniki, ...), popotniki, gospodarstveniki, znanstveniki in vsemi drugimi ljudmi, ki imajo kaj povedati. Naši gostje so ljudje različnih poklicev in starosti, ki so pripravljeni svoje bogate izkušnje in zanimive ideje deliti s poslušalci Prvega programa. Osebni in aktualni intervjuji, sproščeni pogovori, ki nas odpeljejo stran od dnevnih tegob in težav, nas zabavajo in nasmejijo ali pa nas spodbudijo k premišljevanju in pogledu vase. Vse to lahko ob začetku noči slišite v Nočnem obisku, ki ga ob četrtkih pripravljajo na Radiu Maribor, ob sobotah pa se z Radiom Koper preselimo še na Primorsko. V noči na torek pa lahko takoj po polnoči slišite ponovitev ene od izstopajočih oddaj minulega tedna, torkova noč je namreč v celoti namenjena reprizam. Elektronska pošta: Nocni.Program@rtvslo.si
V oddaji Nočni obisk se nam bo v noči z nedelje na ponedeljek pridružil del ekipe Zavoda za sodobno umetniško prakso in teorijo 0.1. Predstavljajo se s plesno predstavo priznanega koreografa in plesalca Jerneja Bizjaka V objemu sprožilca ali pot do točke nič. Predstava se ukvarja s sodobnimi psihozami 21. Stoletja, ki so posledica anksioznosti časa v katerem živimo. Pogosto je ubesedovanje teh psihoz problematično, zato so se dramaturginja Sara Živkovič, filozofinja Magdalena Germek in plesalec in koreograf Jernej Bizjak odločili, da bodo znotraj uprizoritve poskusili vzpostaviti nov jezik gibalnega slovarja, s katerim lahko rušimo zidove tematike o kateri ne želimo ali ne zmoremo spregovoriti. Z duševnimi stiskami se sooča vedno več ljudi in prav je, da na to golo dejstvo reagira tudi umetnost. Prisluhnite mladim, ki si ne zatiskajo oči pred realnostjo našega časa, malo po polnoči.
Prvo novembrsko nedeljo začenjamo z mladimi in njihovimi težavami pri iskanju zaposlitve. Mladi se pogosto srečujejo z negotovimi oblikami dela, kratkoročnimi pogodbami in prisilnimi samozaposlitvami. Vlada je že pred dvema letoma z namenom izboljšanja položaja mladih na trgu dela potrdila izvedbeni načrt Jamstva za mlade, vendar ti še vedno niso seznanjeni z ukrepi, s katerimi lahko hitreje in lažje pridejo do zaposlitve. Prav zato je nastal projekt “Junaki zaposlitve”. Podrobneje ga bosta predstavili Tea Jarc iz sindikata Mladi plus in Maja Hostnik iz nevladne organizacije Mreža mama, ki se bosta pridružili voditelju Juretu Čepinu kmalu po polnoči.
Po napornem dnevu se ponoči prileže sproščen pogovor z enim ali več gosti, ki jih voditelj nočnega programa povabi na Nočni obisk. Tako lahko prisluhnete aktualnim pogovorom s športniki, umetniki (pisatelj, slikarji, pesniki, glasbeniki, ...), popotniki, gospodarstveniki, znanstveniki in vsemi drugimi ljudmi, ki imajo kaj povedati. Naši gostje so ljudje različnih poklicev in starosti, ki so pripravljeni svoje bogate izkušnje in zanimive ideje deliti s poslušalci Prvega programa. Osebni in aktualni intervjuji, sproščeni pogovori, ki nas odpeljejo stran od dnevnih tegob in težav, nas zabavajo in nasmejijo ali pa nas spodbudijo k premišljevanju in pogledu vase. Vse to lahko ob začetku noči slišite v Nočnem obisku, ki ga ob četrtkih pripravljajo na Radiu Maribor, ob sobotah pa se z Radiom Koper preselimo še na Primorsko. V noči na torek pa lahko takoj po polnoči slišite ponovitev ene od izstopajočih oddaj minulega tedna, torkova noč je namreč v celoti namenjena reprizam. Elektronska pošta: Nocni.Program@rtvslo.si
Kaj se je zgodilo s slovenskim rock ‘n’ rollom? S kakšnimi besedili prepričati mlado publiko in kje v teh časih iskati navdih? Ali punce še padajo na stare rockerje? V studiu nacionalnega radia takoj po polnoči s čisto pravimi rockerji o vsem, kar glasba je, pa ni tisto, kar bi morala biti. Člane skupine Dreta River Band je voditelj Jure K. Čokl vprašal o vsem tistem, čemur smo včasih rekli rock ‘n’ roll.
Neveljaven email naslov