V Notranjskem muzeju v Postojni so sredi junija odprli razstavo z naslovom »Kamen na kamen – palača!: Plemstvo na Postojnskem«. Njena posebnost je v avtorstvu in med drugim v izboru naslova, ki ga je izbrala spletna aplikacija ChatGPT. Razstavo smo na začetku julija obiskali in se pogovarjali s kustosinjo Ano Čič, ki je koordinirala skupino štirih ljubiteljic preteklosti, v tem primeru zgodovine. V okviru andragoškega programa »Muzej za zelence« so jo namreč pod njenim mentorstvom pripravile v sodelovanju z Ljudsko univerzo Postojna. Razstavo so udeleženke zasnovale kot časovni trak od leta 1136 - ko je Postojna prvič omenjena v starih rokopisih Oglejskega patriarhata kot »Ariperch« - pa do konca druge vojne, ko na Slovenskem sloj plemstva dokončno izgine. Za vsako stoletje so izpostavile določene rodbine, osebnosti in dogodek, ki se jim je zdel zanimiv. Tako na razstavi zasledimo preproste predstavitve družin znamenitih priimkov, kot so Auersperg ali Turjaški, Cobenzl, ki so izhajali iz Štanjela na Krasu, Codelli, Lueger, od katerih je najbolj znan Erazem Predjamski. Zasledimo še gospode Orehovške in rodbino Windischgraetz. Posebej so predstavile patriarhat iz Ogleja (Aquileia), ki je imel na območju južno od reke Drave dolga stoletja celo civilno moč jurisdikcije, in pa lokalne veljake kot je bil Anton Globočnik plemeniti in Josip Gorup plemeniti iz Slavine, ki je v 19. stoletju obogatel kot tržaški poslovnež. Glede na to, da je sama zamisel sodelovanja z nemuzejskimi ljudmi prišla iz sodobnih smernic muzealstva Mednarodnega muzejskega sveta, katerega člani so tudi tukajšni muzealci, je Ana Čič na naše vprašanje posebej razmišljala o tem, kakšno stopnjo tveganja za končen videz razstave je njej predstavljalo sodelovanje z nešolanimi muzealci.